SAMME DAG
NÆSTE ÅR
En roman af Emma…
PORTRÆT I BLODRØDT
T. Wilde.
"Vicekriminalkommissær Penny…
Noget
havde set flere gerningssteder i sin tid,
men aldrig et så…
…som det her."
'Hvem flyttede liget?'
sagde hun."
SLET
"Vrissede hun."
"Forlangte hun."
"Anmodede hun."
"Skreg hun"?
"Sagde hun."
ANSLAG
ORD: 34 - TEGN: 171 - AFSNIT: 6
En god kop te til den dame?
Nej tak.
Eller æggetoast?
Skulle det være en æggetoast, min lille tøs?
Nej. Ikke til mig. Tak.
Hvem er Emma T. Wilde?
-Hvorfor tekstbehandlingsanlægget? -Læs ikke med.
-Beklager. Du kunne måske bruge en læser. -Nej. Det er noget lort.
Vel er det ej. Du laver aldrig noget lort.
-Hvad med skuespillet? -Det er også noget lort.
Pis!
Åh gud.
Jeg skal i byen i aften. Jeg kommer til at stinke.
Varmt!
-Spis det ikke. Det er brændt. -Du siger brændt. Jeg siger sprødt.
Så lad os droppe det.
Bare du ikke ville stege det, når jeg skal i byen.
-Nu skal jeg vaske håret igen. -Nej, du skal ej.
Kom her.
-Det er min yndlingsduft. -Ja. Bacon.
Undskyld.
Whitehead-Morleys hjem.
Hej, Leeds.
Vi løftede tæppet af, ja. Nej, gulvet var ikke af hårdt træ.
Det var bare fugtige spånplader og gamle aviser. En skam.
Ja, men vi er i det mindste boligejere.
-Det er vores. -Ian, hvor er min barberkniv?
Det står da ikke så slemt til.
Jeg taler med dine forældre.
-Sig, jeg ringer i morgen. -De ville tale med mig.
Hun har det godt, ja.
Jeg skal optræde i aften. Open mic, ja.
Ja.
Emma… Hun skriver. Klak, klak.
Ja. Nu sker der en masse. Ja.
FORFATTERE OG KUNSTNERES ÅRBOG 1994
Ja.
15. JULI
15. JULI 1994
I næste uge, lamaer, der kan nynne,
og abeunger, der bliver genforenet med deres mor.
PRÆSENTERET AF SUKI MEADOWS
Det glæder jeg mig til.
Jeg håber, vi ses her klokken syv på BBC One i næste uge.
Godnat.
-Nej tak. -Fint.
Tak.
Hej.
-Skat, så du det? -Nej, desværre. Jeg er i byen.
Hej, Dex!
-Hvordan gik det? -Det gik godt.
Ni millioner i sidste uge trods fodbolden. Vi får nok flere nu.
Hvornår er du tilbage? Der er fest senere.
Dex, du er en værre en.
-Det er en del af jobbet. -Er det?
Selvfølgelig.
-Skal du ikke filme i morgen? -Jo.
Men ikke før fire.
Jeg er træt og bliver hjemme.
Jeg lægger på. Jeg elsker dig.
Undskyld mig.
-Er du Dexter Mayhew fra tv? -Den selvsamme.
Hvor er det rart at være ude.
Og det er så længe siden.
Ikke så længe.
-Du ser dejlig ud. -Nej, jeg gør ej.
-Fede sko. -Saxone.
£12,99.
En dag giver jeg dig en kompliment, og du svarer ikke med prisen.
Nej. Aldrig.
Kom så.
Selvfølgelig er du bukket under.
-For hvad? -Du har en mobiltelefon.
Okay, du har et valg.
Du kan enten ringe til mig. Mig personligt.
Eller du kan ringe til en bygning, som jeg måske er i på det tidspunkt.
Bygningen.
-Og hvis jeg ikke tager den? -Uha. Tænk at misse et opkald.
-Om seks måneder har du også en. -Aldrig.
-Det lyder som et væddemål. -Okay, et væddemål.
Hvis jeg køber en mobiltelefon, kan du give middag.
Igen?
-Uhøfligt. -Kom nu. Du vil kunne lide stedet.
-Hej. Det sædvanlige? -Ja.
PizzaExpress ville have været fint.
Flot, ikke?
Det ligner et krydstogtskib.
Meget nautisk. Nautisk, men rart.
Hvornår rammer vi isbjerget?
-Kommer Ian med i aften? -Hvad?
Du lyder som Ian.
"Nautisk, men rart."
Dexter!
Hvad?
Ian er herlig.
-Ian er en fin fyr. -Du skulle høre, hvad han siger om dig.
Lad os få en drink.
-Hvad vil du have, Em? -Bare en G&T, tak.
Nej da. Du er ikke på pub. Vælg en rigtig drink.
Ja?
To martinier. Bombay Sapphire.
-Meget tør med citron. -Prego.
Det er de bedste martinier i London.
Se.
Fiffet er, at det hele skal være koldt i starten.
Isvand i glasset. Gin i fryseren.
Hvordan ved du alt det?
Det lærte min mor mig, da jeg var ni.
Nå.
Godt så.
For Alison.
-Det var rart. Hvorfor? -Jeg er glad for at se dig.
Åh gud.
Jeg har aldrig fået sådan en. Det er en lussing fra en drink.
Øjeblikkeligt fuld, og det passer mig fint.
Nå?
-Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde. -Begynd ikke endnu.
Jeg skal på toilettet. De er fantastiske her. De bedste i London.
Cigaretter?
-Vil du have noget? -Ellers tak. Jeg ryger ikke.
Tak.
-Hej med dig. -Cigaretter?
Jeg tager 20 røde, tak.
Tak. Behold byttepengene.
Cigaretpige. De er berømte for dem her.
Lad os sætte os.
Moderne britisk kogekunst.
Jeg tager østersene.
-De er indfødte, tror jeg. -Er de venlige?
-Hvad? -De indfødte. Er de venlige?
-Ian er tilbage. -Dexter.
Hvordan har hr. Ha Ha det?
Jeg spørger oprigtigt.
Han har det godt.
Han skal optræde i aften.
Lejligheden ser godt ud. Vi er på boligstigen.
Mine forældre er glade. De elsker Ian.
Min mor er måske endda forelsket i ham.
-Hvorfor har jeg ikke mødt din mor? -Tja.
De har aldrig besøgt mig i London. Før nu.
Fordi jeg har en kæreste og er boligejer, tænker de: "Nu giver du mening for os."
Min mor sender Ian pakker. Min far ringer til ham.
Vi skal på fire dages vandreferie i september.
Det er ret intenst. Et løbsk tog.
-Hvad skulle det være? -Tolv af de indfødte østers, tak.
De er sødere end stillehavsøsters og mere delikate.
Jeg tager en onglet og en dry martini til. Og…
Torsk og pomfritter er fint, tak.
Du er pludselig så kyndig.
-Og det betyder? -Du ved meget om mad.
Jeg elsker mad og vin. Jeg spiser altid ude nu.
Jeg er faktisk blevet spurgt, om jeg vil anmelde mad for en søndagsavis.
Wauw. Virkelig? Anmelder du restauranter?
Cocktailbarer.
De har givet mig en ugentlig klumme, "Stamgæst".
En slags levemandsklumme.
Og skriver du den selv?
Selvfølgelig skriver jeg den selv.
Hvem ellers?
Rød eller hvid?
Jeg synes, vi skal starte med en god, kikseagtig muscadet
og så en Margaux.
Hvordan har Callum det? Ser du noget til ham eller…
Nej, ikke rigtig.
Hvorfor skal vi ses? Vi har intet tilfælles.
Man skal ikke være for sentimental med den slags.
Jeg elsker stemningen her.
Det er fashionabelt.
Men lidt teatralsk.
-Her er sjovt. -Har hun det mon sjovt?
Det ved jeg ikke, Em. Har tjenerne og bartenderen det?
Det er alt sammen job.
Det er ikke det samme. Hun er den eneste, der viser sin røv.
Jamen, altså. Måske er hendes uldne strømpebukser til vask.
Måske nyder hun det og føler sig sexet i det tøj.
-Det er feminisme. -Første eller anden bølge?
Kan vi droppe det i aften?
-Jeg vil gerne hygge mig. -Det vil jeg også.
Fint.
Tilly har det godt.
Hun begærer en fyr fra Nottingham, der hedder Graham.
-Acid house-Graham kalder vi ham… -Jeg er straks tilbage.
-Det samme igen, tak. -Flere? Allerede?
Hvad kan jeg sige? Jeg er en af de der testhunde.
Jeg kan ikke stoppe mig selv.
Tak.
Bare af interesse, hvornår har du fri i dag?
Kender I hinanden?
Nej.
Jeg skulle bare hamstre. Der er en fest senere.
Hos min ven, Oliver.
-Du har hørt om ham. Han er baronet. -Og?
Hvad mener du?
Hvad har det med noget at gøre? Hvorfor sige det?
Som identifikation.
-Jeg kender ni, der hedder Oliver. Citron? -Nej tak.
-Hvor er festen? -Holland Park.
I et stort hus.
Alle fra mit program kommer. Bands, skuespillere.
-Du… Du er velkommen til at komme. -Det lyder sådan.
Selvfølgelig er du det. Du kender bare ikke nogen.
Jeg kender dig.
-Og Suki. -Ja.
Suki klarer det godt, ikke? Hendes nye program er populært.
Ja, vi klarer det begge godt.
Jeg foretrækker de sene programmer.
De er hippere.
Hvordan går det?
-Alle vil have fat i mig. Så skørt. -Jeg mente med jer.
Ja, hun er skøn.
Hun er med.
Med på hvad?
Det at være i fjernsynet. Hun forstår det.
Hvor romantisk.
Så den der fest… Altså.
-Hvordan vil du komme hjem? -Fint, Dex. Jeg er med.
Nej, du må gerne komme. Selvfølgelig.
Vi tager det, som det kommer.
-Ja, okay. -Et øjeblik.
Jeg elsker programmet, Dex.
Tak.
Skal du undervise?
-Hvordan er bøffen? -Uovertruffen. Ja. Godt rosastegt.
-Hvordan er fisken? -Kold.
Den er uigennemsigtig. Sådan tilberedes fisk.
Den er uigennemsigtig, fordi den har været dybfrosset og ikke er optøet.
Er den ikke?
Hvad i…
Jeg betaler ikke for frossen frysedisk-fisk. Hallo!
Vi betaler ikke for den. Den er ikke stegt. Må vi få menuen?
-Det er fint -Du skal have en hovedret.
Jeg er ikke sulten.
Vælg nu noget. De forstår det ikke, hvis du ikke gør det.
En grøn salat, tak.
Det går sørme godt.
Hvad?
Hvad har jeg gjort?
Hvad har jeg nu gjort?
Kan vi vende tilbage til det, vi talte om før?
Ian, din mor.
-Det gider jeg ikke. -Fint. Så fortæl mig noget nyt.
Hvordan går det med dit skuespil?
-Det er en roman. -En roman?
Sidst skrev du på et skuespil.
Ja, men det gik ikke, så jeg er videre.
Okay.
-Og det betyder? -Det er bare…
-Glem det. -Nej, kom nu. Hvad?
Hvorfor begynde på ting, hvis du ikke færdiggør dem?
Seriøst, Em.
Har du færdigskrevet noget, siden året efter vi forlod Edinburgh?
Jeg har en ven. Hun er manuskriptforfatter.
Hun er succesfuld og siger, at hvis man taler om at skrive,
skriver man ikke. Enten skriver man eller ej.
-Gør det, eller lad være. -Hold da op. Tak for det værdifulde råd.
Måske arbejder din veninde ikke også på fuldtid,
så hun forstår ikke, at det ikke er så enkelt.
Er det problemet?
Kom nu, Em. Det er ikke problemet.
-Men du vil ikke høre det. -Høre hvad?
Det er dit liv.
Men hvis du vil væk fra undervisning…
-Hvorfor tror du det? -Du råber.
-Jeg er en skidegod lærer. -Ja. Uden tvivl.
Ved du, hvad man siger om undervisning?
Nej, Dex.
Det ved jeg ikke. Hvad siger man?
Dem, der kan noget, gør det.
Dem, der ikke kan…
-Rend mig i røven, Dexter! -Kors!
Pis!
-Ikke flere martinier til dig. -Slip.
-Er du okay? -Ja.
Emma! Emma, kom nu.
-Kom nu. -Aftenen er forbi, Dexter. Jeg tager hjem.
Undskyld for, hvad du end er vred over…
-Ved du det ikke? -Nej, jeg ved ej.
Jeg ved det ikke. Kan du for fanden lige slappe af?
Vi tager et sted hen og køler af. Vi er fulde.
Nej, du er fuld.
Du er altid fuld eller skæv, hver gang jeg ser dig.
Er du klar over, at jeg ikke har set dig ædru i tre år?
Jeg kan ikke huske dig som ædru.
Du skal på wc hvert øjeblik. Om det er dysenteri eller kokain,
er det skideuhøfligt. Og frem for alt kedeligt.
Og du er kun fysisk tilstede.
Du kigger over min skulder efter bedre alternativer.
-Nej da. -"Han er baronet."
"Han har et fandens stort hus." Det er noget vås, Dexter.
Du er tv-vært. Du opfandt ikke penicillin eller løste et dødvande i Sikkerhedsrådet.
Det er tv, endda lorte-tv. Pis også. Jeg har fået nok.
Kan vi tale om det her et sted?
-Jeg vil ikke tale om det. -Stop. Det er jo mig. Kom her.
Hvorfor er du sådan?
-Jeg er bare mig selv. -Nej, du er ej.
Jeg kender dig. Sådan er du ikke. Du er rædsom, når du er sådan. Utålelig.
Du har altid været lidt utålelig.
Lidt selvfed. Men du var også sjov
og venlig af og til og interesseret i andre end dig selv.
-Jeg morer mig bare. -Det ved jeg.
Jeg ved, du har været igennem meget de sidste par år med din mor.
Jeg har prøvet at være forstående, men…
Du er ikke ham, jeg kendte engang.
Vi er bare ikke venner længere, Dex.
-Du aflyser og udsætter altid. -Eller du gør.
Men i aften var der noget, jeg ville tale med dig om. Om Ian og mig.
Men jeg kan ikke tale med dig mere, og hvad er så meningen med det her?
Måske er det forbi.
-Hvad er forbi? -Os. Venskabet.
Du sagde det selv. Det nytter ikke at blive sentimental. Videre.
Jeg talte ikke om os.
Vi er jo Dex og Em. Er vi ikke?
Nej. Du plejede at gøre mig glad.
Men nu gør du mig pisseulykkelig.
Som om jeg ikke er sej, interessant eller ambitiøs nok.
-Det synes jeg ikke. -Godt, for det er noget pis.
Jeg er sej, interessant og ambitiøs.
Jeg er faktisk megafed, og det plejede du også at synes.
Men ellers er det fint. Jeg vil ikke være en forpligtelse,
som om du altid vil være et andet sted med en anden.
Nogle gange bliver jeg bare revet med.
Hvis du ikke var så fordømmende hele tiden.
-Er jeg det? -Ja.
Altså… Det synes jeg ikke, jeg er. Det prøver jeg ikke at være.
Ja. Men det er du.
Og nedladende.
Og kritisk.
-Kritisk? -Du gør det igen!
Hvad gør jeg?
"Kritisk? Hvor kender han det ord fra?"
Fordi jeg er så dum.
Sådan en dumrian.
Så mindreværdig.
"Hvordan kan han skrive sin egen klumme?
Jeg er Emma Morley. Jeg fik topkarakterer."
Hvad fanden snakker du om?
Og hvad så, for fanden, Em?
I den virkelige verden klarer jeg mig faktisk godt.
Og du gør bare altid nar ad mig.
Men…
Misundelse er det, man betaler for succes, og alt det der.
Wauw.
Er det det, du tror, der foregår her?
-Glem det. -Nej. Jeg…
Jeg husker, da vi var 22, og du sagde:
"Hvad vil du være, når du er 40?" "Rig og berømt", og du hånede mig.
Fint.
Men jeg gjorde det.
Jeg gjorde, hvad jeg sagde, jeg ville.
Jeg er måske ikke fyldt 40 endnu, men jeg fik det til at ske.
Og dig?
Hvad?
Det fik du ikke, Em.
Jeg ved ikke, hvad du ville have ud af verden,
men det var ikke det her.
"Det her"?
Du satser på en, som tilbeder dig, men som du ikke elsker.
Tager jeg fejl?
Farvel, Dex.
Emma.
Undskyld. Jeg kan ikke mere.
Emma!
Pis.
Ja, han talte sandt.
Men kun delvist.
Hans herre er, som De sandt nok sagde, et uhyre. Han er også vampyr.
Du er tidligt hjemme.
Hvordan var Terry Wogan?
Forfærdelig.
Hvad skete der?
Det vil jeg ikke tale om.
Hvordan var din optræden?
-Sagde du den med kattene og hundene? -Ja.
Kom folk med tilråb?
Ja, lidt.
Måske er det ikke dit bedste materiale.
-Der blev også buhet lidt i aften. -Buhet?
Nå.
Det er en del af det, ikke?
Det er det vel.
Nogle gange er jeg bare bekymret.
For hvad?
Om jeg måske ikke er særlig sjov.
Ian.
Oui?
Du er en meget sjov mand.
Tak, Em.
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen