EN
DAG
-Godkväll, miss Morley. -Godkväll, Mary. Ha en fin sommar.
Hela sex veckor? Vad ska jag ta mig till?
Kom in.
-Ni ville träffa mig, Phil? -Ja.
Ett ögonblick bara.
Förlåt. Hämta grejerna.
15 JULI
Din häftapparat ligger under skrivbordet. Om du letar efter den i september.
Tack.
Hur kändes det?
Var det okej?
Jag vet inte, Phil. Du har svikit mig och dig själv.
Du har svikit hela skolan.
Men seriöst. Nån feedback?
Feedback?
Okej.
Phil fortsätter att briljera den här terminen.
Han är bra på att ta instruktioner och tar sig an nya utmaningar med…
Glädje.
Jag tänkte säga "bravur".
-Men hans ovårdade språk… -Jag kan inte låta bli.
Prisutdelning till elever i ena stunden och snusk i nästa.
Du har dåligt inflytande.
-Så det är mitt fel? -Ja.
Om du inte var så vacker…
Jag är väl inte vacker? Jag är bara ung.
-Eller yngre. -Bara lite yngre.
-Jag är fortfarande i tjugoårsåldern. -I tre veckor till.
Men du är vacker.
-Och dessutom, en förträfflig lärare. -Tack. Vad snällt.
Jag menar allvar. Ungarna älskar dig. Personalen också.
Provresultaten kommer att bli enastående.
Efter sommarsemestern borde vi prata om din framtid här.
Okej.
Inte läraransvarig. Inte än.
Kan vi ta det här samtalet med byxor på oss?
Okej då.
Sex veckor utan det här.
Jag vet vad du kan göra under semestern. Ta bort det här.
Raka bort det. Jag slipper utslag och får se ditt ansikte.
-Jag kan inte raka av det. -Varför inte?
Vad försöker du dölja?
Vad har du bakom masken?
-Det är mitt signum. -Signum?
Jag har för mycket testosteron.
Jag rakar mig vid frukost. Jag ser ut som en pirat vid tedags.
Och Fiona säger att jag har en svag haka.
-Jag byter ämne. -Okej.
-Nian behöver fler -Jag ska kolla på det.
Vad är det?
Fan! Det måste vara Fiona.
-Var är mina byxor? -Hon ser inte dina ben.
Hon hör det på rösten.
Hallå?
-Hej, älskling. Var är du? -Jag är strax klar här.
Vänta, jag gör såhär. Det var bättre.
Ja, jag åker förbi på vägen hem.
Wok eller pasta?
Frågar du mig?
Wok, tror jag.
Nej, vi har räkor i frysen.
Längst bak längst ner.
Jag är säker. I fjol, tror jag.
FRAMÅT MED STOLTHET
Titta på datumet.
Det går. De håller för alltid.
Okej, jag köper det. Men släng dem inte.
Detsamma.
Hejdå.
Tack.
Slutet på terminen är så märklig.
Alla börjar tänka på annat. Alla lärare visar film.
-Men inte du väl? -Jag?
-Det skulle jag aldrig göra. -Ja.
Här. Kan…
Vad ska du fylla dagarna med?
Jag åker till Leeds ett tag. Träffar föräldrarna.
Vilken tur du har,
sex veckor som breder ut sig framför dig.
Inget ansvar, inga förpliktelser.
Ingenting.
Inte ingenting.
Fiona tvingar iväg mig till Korsika.
Upp och ner.
Bokstavligen bestiga varenda berg.
Två veckor med Julie Andrews.
Vad ska jag ta mig till utan dig?
Tur att jag såg din bil. Jag låste nästan in er.
Vi ska precis gå. Lås efter oss.
Tack så mycket.
Ha en fin sommar.
-Jag skulle kyssa dig, men vaktmästaren… -Jag fattar. Jag går.
Jag vill bara ge dig din födelsedagspresent.
Present. Okej.
Sätt dig där bak.
-I bakluckan? -Baksätet. Det ser mindre misstänkt ut.
Jag klarar inte sex veckor utan att höra din röst.
-Det här känns inte mindre misstänkt. -En present till din 30-årsdag.
Det här är larvigt.
Den är rätt påkostad.
-Herregud. På riktigt? -Den är din.
Den bästa på marknaden.
Man kan även skriva meddelanden på små tangenter.
-Den måste ha varit jättedyr. -Ja.
Men du förtjänar det.
Jag betalar de två första månaderna, sen tar du över kontraktet.
Det var väl bara en tidsfråga.
-Är du inte glad? -Jo, det är bara det…
Jag förlorade precis ett vad.
Tack.
-Jag skulle köra dig… -Jag vill gå ändå. Njut av Korsika.
Räkor.
Fan.
Inte nu igen.
För i helvete.
-Vad sent du kommer. -Vad har det med dig att göra?
-Du bor inte här, om du minns. -Det ringer en klocka.
-Du får inte komma såhär. -Jag trodde du skulle vara hemma, men…
Sista dagen på terminen. Jag hade saker att göra klart.
Vad behöver du? Du har allt redan.
-Glömde du en docka? -Det är inte dockor. Det är statyetter.
-Jag letar efter mitt pass. -Vad ska du med det till?
-Ska du lämna landet? -Det skulle du vilja, va?
Ja, inte mig emot.
Så var var du nånstans?
Jag sa precis det.
-Jag tror att du var med nån. -Inte det här nu igen.
Jag känner det på lukten. Du luktar sex.
Det är inte sex. Det är idrottslektion.
Är du full?
Min speciallikör var kvar här. Jag har tagit ett par huttar.
Ge mig nyckeln. Hur många kopior har du?
-Skitsamma. Jag byter lås. -Du träffar nån.
-Det är enda förklaringen. -Herregud, Ian.
Varför är du fixerad vid att jag träffar nån?
Vi kanske bara inte var ämnade för varandra?
Vi är ämnade för varandra.
Okej, visst.
Det har du rätt i, Ian.
Jag trodde inte att vi var det, men om du tror det…
Inte bara jag. Din mamma också. Vi pratade idag.
Snälla, sluta prata med min mamma. Det är jätteknäppt.
Hon ringde mig. Hon är väldigt upprörd.
Antingen det eller börja dejta henne.
Pappa blir ledsen, men han kommer över det.
Ta den här under tiden och…
Den här jävla frysen.
Kolla vilken skit. Barnmat.
Här.
Frysta jävla pannkakor. Dina. Du får vårdnaden.
-Nej, tack. -Varför är du här då?
-Vad vill du? -Jag vill bara höra sanningen!
Som du sa, nu är vi bara vänner!
Så berätta!
Du har inga skyldigheter, berätta bara!
Det är mr Godalming.
Rektorn.
"Phil" när vi är ensamma.
Vi har haft en affär i ett halvår nu. Det handlar mest om sex.
Bord och skolstolar. Allt som går att stapla.
Ja, det är galet.
Men nu börjar det kännas lite sorgligt.
Lite smutsigt.
Sådär.
Nu vet du.
-Driv inte med mig. -Tror du mig inte?
-Det är inte roligt. -Jo, lite.
Det är ändå inte sant.
-För jag vet sanningen. -Okej?
Okej, Columbo, berätta.
Jag har bevis.
Din jävel.
-Du gick igenom mina saker. -Behövdes inte.
Det var uppenbart att ni ville bli av med mig.
-Vad pratar du om? -Dexter.
-För guds skull. -Det var han hela tiden.
-Vi har inte träffats på ett år. -Jag tror dig inte.
Han har dessutom flickvän.
Nej. Jag läste att han och Suki har gjort slut.
-Jag bryr mig inte. -Som om!
Jag skiter i vem han träffar. Vi är inte ens vänner.
Är det så?
Hur var det du skrev? Just det…
Här är en personlig favorit.
"Allt kändes möjligt i Egeiska havets salta svalka."
Svårt att rimma på "möjligt" eller?
"Tänk att få vila kinden mot din ländryggs mjuka kurva."
Du läste mina böcker.
Du gick igenom mina saker och läste mina böcker.
Jobbade på din roman? Du satt därinne och skrev kärleksdikter.
Det här skrev jag för flera år sen!
Du vilade aldrig mot min ländryggs kurva!
Du har ingen jävla kurva där! Hur vågar du gå igenom mina saker?
Vad förväntade du dig?
Jag förväntade mig tillit.
Och att du hade nån gnutta värdighet och självrespekt.
Gud vet varför. Den enda du gör är att sura och gnälla.
Om du nånsin dyker upp här igen så ringer jag polisen.
-Gör det du! Det här är min lägenhet med! -Jaha?
Hur är det möjligt?
Du betalade inget på lånet. Du gjorde ingenting.
Du bara satt här, stekte bacon och tyckte synd om dig själv.
-Jag bidrog! -Inte tillräckligt!
Aldrig tillräckligt mycket! Jag har alltid hatat det här stället!
Säg inte så. Det här var vårt hem.
Jag var aldrig lycklig här.
-Jag blev bekväm. Precis som du. -Varför säger du så?
-Du inser väl det? -Nej!
Nej. Jag älskade dig.
Jag älskar dig fortfarande.
Jag vet inte…
Vad ska jag ta mig till?
Kan du snälla bara andas.
Andas.
Förlåt mig.
Det var hemskt gjort.
Att gå igenom dina saker.
Jag borde aldrig ha friat.
-Var det det? Ringen? -Nej.
Jag borde inte gjort det hemma,
utan tagit med dig nånstans och typ lagt den i din calamari.
Det var inte det.
Det var ett fint frieri.
Jag hade inte uppskattat calamarin.
Men det var inte det.
Och det var inte Dexter.
-Men när vi var ihop… -Inget hände.
Men ville du?
Älskade du honom?
Jag antar det.
Men för flera år sen, efter Edinburgh. Innan jag träffade dig.
Jag är mest ledsen för alla foton.
Du har hundratals med Dexter, men nästan inga med mig.
Du kanske kan ta några nu.
-För i helvete. -Förlåt.
Du är liksom roligare än mig, det ska föreställa min karriär.
Du är så begåvad. Du borde göra nåt av det.
-Det du skrivit. -Det är bara för mig.
Vad är meningen med det? Inte dikterna. De är hemska.
Men historierna och det om skolan.
De små illustrationerna. De är roliga.
Du borde visa dem för nån.
Tack.
Jag ska gå.
Mina ben är inte dugliga.
Jag saknar dig så.
Går det nånsin över?
Det är jag säker på. Men jag kan inte hjälpa dig.
Jo, du skulle kunna komma på andra tankar.
Nåja, man kan alltid fråga.
Jag tycker fortfarande att du är skitgrym, Emma Morley.
Nej, du är.
Gud, gick det bra?
Lite fysisk komedi där.
-Oj, jättebra. -Tack.
-Hejdå. -Hejdå.
Om jag nånsin skaffar en mobil får du bjuda på middag.
Sex månader, och du har en med.
-Hej, det är Tilly. -Och Graham.
Vi är inte här, lämna ett meddelande.
Hej. Det är jag.
Jag pratar just nu i min splitternya mobiltelefon.
Jag är hemma.
Jag skulle kunna vara var som helst med mobilen.
Men nej, jag är hemma.
Det är sommarlov.
Sex veckor.
Ja, hela sex veckors frihet.
Jag kanske åker nånstans. "Club Tropicana, drinks are free."
Eller nån slags kryssning.
I alla fall, hoppas att du och Graham mår bra.
Jag måste hälsa på snart medan jag är fri från skolbojorna.
Saknar dig.
-Hejdå. -Miss Morley?
Miss Morley?
-Miss Morley, är det du? -Åh, herregud!
Sonya Richards, hej.
Nån kille bad mig hålla den här och sprang.
-Hur är det? -Helt okej.
Du går på college?
Det glädjer mig. Är det bra?
-Det är toppen. Ett år till. -Och sen?
-Universitetet, förhoppningsvis. -Wow.
Engelska på Edinburgh.
Om jag kommer in.
-De ska vara glada i sånt fall. -Om jag gör det, är det tack vare dig.
-Jag måste… -Underbart att se dig.
Veckohandlingen.
BASERAD PÅ BOKEN "EN DAG"
Undertexter: Jessica Roos