‫ואז נהיה מוכנים להשיק את המערכה השנייה‬
‫של הקסם הנהדר הזה.‬
‫לפתוח כספת עם דפנות פלדה בעובי 25 ס"מ.‬
‫וחשוב מכך, לעשות זאת בחשאי,‬
‫כדי שנוכל להיכנס ולצאת‬ ‫כמו בדלת מסתובבת של מלון חמישה כוכבים.‬
‫קסם שאפילו דיוויד קופרפילד היה מתגאה בו.‬
‫קיילה, מה יקרה אחרי שתשתלטי על המצלמות?‬
‫אקליט צילומים של הכספת הריקה ושל המבואה‬
‫שנוכל להקרין בלולאה ברגע הנכון.‬
‫הופה, איזה בקבוק שמפניה ענק.‬
‫סליחה. אני מצטער.‬
‫אתה אוהב שמפניה, ברוס?‬
‫כן. אני לא שותה את זה כל יום,‬ ‫אבל אני אוהב שמפניה.‬
‫אז קח את הבקבוק ותמזוג לעצמך כוס.‬
‫לא. בפעם אחרת.‬
‫לא.‬
‫כבר הפרענו לקיילה,‬ ‫אז אני מבקש שתיענה להצעה שלי.‬
‫עדיף שלא נתמהמה. תפתח אותו.‬
‫לא. תתענג על הטעם.‬
‫אתה מרגיש את פניני ההדרים‬ ‫מתפוצצות בפה שלך?‬
‫כן. אני מרגיש את הפנינים.‬ ‫-כן. יפה מאוד.‬
‫לא.‬
‫תבין, שמפניה היא יין מבעבע.‬
‫ברגע שפותחים את הבקבוק, היא מאבדת ממהותה.‬
‫אתה תסיים את הבקבוק. בבקשה.‬
‫שנחזור לדבר על התוכנית,‬ ‫או שאתה רוצה עוד משהו?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫תאכל, שלא תשתכר.‬
‫קל להתבלבל ולחשוב‬ ‫שאנחנו בבית ספר יסודי, נכון?‬
‫בשיעור אפשר לעמוד,‬ ‫לזרוק גיר, לפתוח את המקרר...‬
‫אבל לא מפתיע שאתם מרגישים שאתם בשיעור,‬ ‫כי אנחנו לומדים תוכנית.‬
‫אם כי יש הבדל אחד. הבדל קטן אבל חשוב מאוד.‬
‫אם מישהו יפשל,‬
‫אם אתה תפשל,‬
‫העונש שלך לא יהיה לרוץ מסביב לחצר.‬
‫יזרקו אותך ישר לכלא.‬
‫שש עשרה שנה כאן בצרפת.‬
‫כל מי שלא לומד את התוכנית הזאת‬ ‫מסכן את החיים של כולנו.‬
‫- בית הנייר‬ ‫ברלין -‬
‫במילותיו של אדם מבריק‬ ‫שעזר לי לתכנן כמה מעשי שוד,‬
‫"שוד הוא לא תוכנית פעולה,‬ ‫אלא תוכנית לימודים".‬
‫למה האדם הזה לא כאן איתנו?‬
‫הוא מתכנן שוד משלו.‬
‫משהו יוצא מגדר הרגיל.‬
‫הוא השקיע חצי מחייו בתכנון.‬
‫אבל את צודקת.‬
‫אתם בטח תוהים למה לא גייסתי‬ ‫שודדים עם 20 שנות ניסיון,‬
‫אלא בחרתי לעבוד איתכם.‬
‫יש שתי סיבות.‬
‫א', שוד צריך רק מוח אחד,‬
‫וזה המוח של דמיאן.‬
‫ב', אצל גנבים מקצועיים,‬ ‫האגו חשוב יותר מהריגוש.‬
‫בשוד הזה, האגו הוא שלי.‬
‫והריגוש הוא שלכם.‬
‫עצוב מאוד לעבוד עם אנשים שכבר לא מתרגשים.‬
‫אבל אתם עדיין נוחים להשפעה.‬
‫אתם יכולים ללמוד מה אני מצפה מכם.‬
‫אתם יכולים להפנים את הקוד שלי.‬
‫לדוגמה, ברוס,‬ ‫אתה לעולם לא תפריע שוב באמצע שיעור.‬
‫נכון?‬ ‫-לא, אדוני.‬
‫וג', וזו הסיבה החשובה ביותר,‬
‫כשאתה מוקף באנשים צעירים ונרגשים,‬ ‫אתה חוזר לנעוריך.‬
‫נכון, דמיאן?‬
‫התלהבות, רעננות, יופי.‬
‫כל הדברים שנותנים טעם לחיים.‬
‫לכן אני מתכנן את השוד‬ ‫בסוויטה של מלון חמישה כוכבים יוקרתי‬
‫ולא בהאנגר או בדירה בפרברים,‬
‫כמו הנוכלים שמתחבאים כמו עכברושים‬ ‫ולובשים בגדים כהים.‬
‫אם יהרגו אותנו מול דלתות בית המכירות,‬
‫לפחות נשאיר שם חמש גופות יפהפיות...‬
‫ואת הגופה של דמיאן.‬
‫תודה על המחמאה.‬
‫עכשיו, אלא אם כן מישהו אחר רוצה להפריע...‬
‫קיילה, תמשיכי בבקשה.‬
‫מה יקרה כשתשתלטי על מצלמות בית המכירות?‬
‫כמו שאמרתי, אקליט צילומים‬ ‫של הכספת הריקה ושל המבואה‬
‫ואקרין אותם בלולאה ברגע הנכון.‬
‫מקליטה.‬
‫אוכל לשלוח את הצילומים של החדרים הריקים‬ ‫למסכים של המאבטחים.‬
‫ואם מסייה פוליניאק ייכנס לכספת‬ ‫כדי להפקיד כמה תכשיטים?‬
‫ניתן למצלמות להקליט אותו בזמן אמת.‬
‫ואם אנחנו ניכנס לכספת כדי לשדוד אותה?‬
‫אז אקרין את ההקלטה,‬ ‫והמאבטחים יראו כספת ריקה.‬
‫מפעילה לולאה.‬
‫- הקלטה -‬
‫הקלטה או שידור חי?‬
‫אתה חושב שאתה רואה את המציאות,‬ ‫אבל זה מקסם שווא.‬
‫האמת היא שחבורה של נוכלים‬ ‫מפרקים את קירות הבטון שלך עכשיו.‬
‫אני משורר.‬
‫ברגע שניכנס למבואה,‬
‫נחתוך את הדופן האחורית של הכספת‬ ‫ואת מחברי המתכת.‬
‫חתך נקי שיסיר בלוק פלדה במשקל שבע טונות.‬
‫איך נחתוך את הבלוק?‬
‫עם המערכת הכי מדויקת שיש כיום.‬
‫מבערי חמצן ישאירו עקבות ברורים.‬
‫דמיינו חוט שחותך חתכים מדויקים כמו יהלום‬
‫עם מנוע דו-כיווני.‬
‫נחתוך את הפלדה במהירות של 40 מטר לשנייה.‬
‫זו תהיה המערכת שלנו.‬
‫חברו את הפלדה לעגורן.‬
‫ואז נצמיד לפלדה קרסים,‬ ‫כדי שהעגורן יוכל להרים אותה 50 ס"מ.‬
‫איפה יהיה העגורן?‬ ‫-ממש מעל הכספת.‬
‫המבנה יסתיר שתי גלגלות שנשתול שם.‬
‫העגורן ירים את בלוק הפלדה‬
‫כמו שמרימים את השער בחנייה‬ ‫באמצעות שלט רחוק,‬
‫וברווח הצר שייפתח‬
‫אנחנו ניכנס.‬
‫לולאת הכספת הופעלה.‬
‫- הקלטה – שידור חי -‬
‫כן! יש!‬
‫מדהים!‬
‫קיילה, תגידי לברלין שאנחנו בפנים.‬
‫ברלין, דמיאן ביקש שאגיד לך‬ ‫שאנחנו בתוך הכספת.‬
‫הצלחנו.‬
‫אנחנו בתוך הפאקינג כספת!‬
‫היי, תגידי לדמיאן שהוא גאון.‬
‫הוא יזכה השנה בפרס אוסקר לשודד הטוב ביותר.‬
‫דמיאן, ברלין ביקש שאגיד לך שאתה גאון‬ ‫ושתזכה השנה בפרס אוסקר לשודד הטוב ביותר.‬
‫ואתם תזכו בפרס הכנופיה הטובה ביותר.‬
‫הוא אומר‬ ‫שאנחנו נזכה בפרס הכנופיה הטובה ביותר.‬
‫ואסור לשכוח אותך, גאונה.‬
‫את עילוי.‬
‫איך הכספת נראית?‬
‫ריקה, כצפוי.‬
‫כשהתכשיט האחרון יגיע,‬ ‫נפרוש שטיח אדום וניכנס.‬
‫אבל זה יקרה רק בעוד כמה ימים.‬
‫בינתיים, בואו ניהנה מפריז.‬
‫איך היה היום שלך, מון אמור?‬
‫ספרי לי.‬
‫חשבת עליי?‬
‫האמת שכן.‬
‫חשבתי שמתחשק לי לעשות משהו‬ ‫שאף פעם לא עשיתי.‬
‫אני לא יודעת. משהו מטורף.‬
‫למשל?‬
‫לעשות אהבה בשירותים‬ ‫של מסעדה עם שלושה כוכבי מישלן.‬
‫אני בטוחה‬ ‫שאף פעם לא עשו דבר כזה במסעדה הזאת.‬
‫זו תהיה המורשת שלנו.‬
‫בשארית חיינו,‬ ‫תמיד נהיה הראשונים שעשו את זה.‬
‫מה דעתך?‬
‫אופס.‬
‫עכשיו אתה יכול להסתכל לי בעיניים‬ ‫בידיעה שאני לא לובשת כלום.‬
‫אני מודה, הצלחת להדליק אותי.‬
‫אחכה לך בשירותי הנשים.‬
‫אל תתעכב.‬
‫בעלי נכנס עכשיו למסעדה.‬
‫מה לעשות?‬
‫קומי ותגידי לו שלום.‬
‫תגידי לו שאני סוחר אמנות מעצבן,‬ ‫שאת לא סובלת אותי ושאת רוצה לעזוב.‬
‫תגידי לו שאני סנוב חצוף.‬ ‫אני אהיה מעולה בתפקיד הזה.‬
‫אל תחשבי. לכי.‬
‫מסייה מרטינז.‬
‫זה בעלי, מסייה פוליניאק.‬
‫איזה צירוף מקרים שכולנו באותה מסעדה, לא?‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-הוא סוחר אמנות ספרדי.‬
‫אמרתי לך שאני נפגשת איתו היום, זוכר?‬
‫אכפת לך שהוא יצטרף אלינו?‬
‫יש בעיה?‬
‫את חושבת שאני בלתי נסבל?‬ ‫לא נהנית לדבר איתי?‬
‫אולי זה גרוע יותר.‬
‫אולי את מרוכזת בעצמך,‬ ‫ובגלל שאני נחמד ומנומס,‬
‫את חושבת שאני מתחיל איתך.‬
‫סליחה, אני לא מבינה‬ ‫למה אתה מדבר ככה ומה אתה רומז.‬
‫זה פשוט, גברתי הצעירה.‬
‫לא היית צריכה להתקשר‬ ‫למישהו שיציל אותך. אני אלך.‬
‫אני סוחר אמנות מכובד.‬
‫רק רציתי לעשות איתך עסקים,‬ ‫לא להפשיל את המכנסיים שלי.‬
‫תירגע, אין סיבה לבוא בגישה קרבית.‬
‫עברת את הגבול.‬
‫אנחנו במקום ציבורי,‬ ‫ואפשר לדבר על הכול בנועם.‬
‫תתייחס אליה בכבוד.‬
‫ברור?‬
‫ברור לגמרי.‬
‫תיהנו מהשיחה שלכם.‬
‫מה עשיתי?‬
‫הייתי לחוצה נורא.‬
‫הרקות שלי פעמו, הרגשתי את הלסת שלי מתהדקת...‬
‫לא הפסקתי לחשוב,‬ ‫"אוי, לא. התחתונים שלי יתעופפו באוויר".‬
‫אני משתגעת.‬
‫אני מרגישה אשמה כי אני בוגדת בו.‬
‫אבל זה גם מרגש נורא.‬
‫בואי נצא מפריז.‬
‫ניסע לטירה, לספא, לא משנה.‬
‫לסוף שבוע.‬
‫רק שנינו.‬
‫כאילו שאר העולם לא קיים.‬
‫פשוט ככה? בלי בגדים, בלי כלום?‬ ‫-אהובתי.‬
‫אנחנו בפריז, בירת האופנה.‬
‫חוץ מזה, את צריכה תחתונים חדשים.‬
‫תן לי אותם.‬
‫מה אגיד לבעלי?‬
‫אמרנו שניסע לכמה ימים‬ ‫לבית הכפר שלנו בשנטילי.‬
‫תגידי לו שאת יוצאת לנסיעת עסקים דחופה,‬
‫שאין לך אפילו זמן לעצור בבית.‬
‫זוכר שאמרתי לך שאני לא מצליחה לישון כי...‬
‫אני מפחדת שאפספס משהו נפלא?‬
‫אני כבר לא מרגישה ככה.‬
‫עכשיו אני מרגישה ש...‬
‫אני חיה את החיים שתמיד רציתי לחיות.‬
‫איתך.‬
‫יש שמונה מיליארד אנשים בעולם.‬
‫אבל אנחנו כאן. אני ואתה.‬
‫לחיים!‬
‫באתי לפריז לראשונה לפני שנים,‬ ‫עם אשתי, ב"דיאן 6".‬
‫מאז אנחנו צרפתים של כבוד.‬
‫בגט בכל יום, קרואסון לארוחת בוקר,‬
‫ובקבוק בורגונדי באירועים מיוחדים.‬
‫מולן רוז'...‬ ‫-אפשר לטעום קצת?‬
‫רטטוי...‬ ‫-פואה גרא...‬
‫"פואה גרא".‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לקבל מקדמה על השוד?‬
‫למה?‬ ‫-לארבעת הימים הקרובים.‬
‫יש פסטיבל מוזיקה אלקטרונית‬ ‫ממש מגניב בניו אורלינס.‬
‫יהיה כיף לחגוג שם.‬
‫בניו אורלינס?‬
‫את יודעת איפה ניו אורלינס?‬
‫לא אכפת לי לנסוע שעה באוטובוס‬ ‫או לטוס 20 שעות,‬
‫אם זה למטרה טובה.‬
‫ומה המטרה הטובה?‬ ‫-הנאה.‬
‫הרפתקה מטורפת שלא יודעים איך היא תיגמר.‬
‫בוא איתי.‬
‫פריז. ניו אורלינס.‬
‫זה מצלצל טוב.‬
‫לא. אני מעדיף לדעת‬ ‫איך ההרפתקאות שלי נגמרות.‬
‫אתה משעמם.‬
‫אם לא ניסע לניו אורלינס, נחגוג כאן בפריז.‬
‫אם זו חגיגה, צריך שמפניה.‬
‫כן. שמפניה.‬
‫אני לא כל כך אוהב שמפניה.‬
‫סליחה, אחי.‬
‫זה סופר טעים.‬
‫זאת אשתי.‬
‫כולכם סטודנטים בסורבון. אל תדברו ספרדית.‬
‫היי, מותק. מה שלומך?‬ ‫-היי, דמיאן.‬
‫תפסת אותי שותה עם כמה סטודנטים‬
‫על גג בפריז.‬
‫בוהמייני מאוד, נכון? אלה הסטודנטים שלי.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום. בונז'ור!‬
‫איזו חנפנית.‬
‫היא אמרה שהקורס שלי נהדר.‬
‫איך זה שאת מדברת צרפתית טוב כל כך?‬ ‫-גרתי כאן כמה חודשים כשהייתי קטנה.‬
‫מגניב.‬
‫את לא מבינה כמה פריז יפה עכשיו.‬
‫רומנטית כתמיד.‬
‫אחרי שהקורס יסתיים, מה דעתך ש...‬
‫תבואי לפגוש אותי שם?‬
‫בדיוק כמו לפני 20 שנה.‬
‫התנשקנו בקומה העליונה של מגדל אייפל.‬
‫אני זוכרת, היה לך פחד גבהים.‬
‫טוב, זה היה שווה את זה.‬
‫חשבתי הרבה.‬
‫זו לא הייתה החלטה קלה,‬
‫אבל אני חושבת שעדיף שניפרד, דמיאן.‬
‫דמיאן, אתה שומע אותי? אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫זה בסדר שאת חושבת ככה. אני...‬
‫גם אני חושב לפעמים...‬
‫שכדאי שניתן זה לזה קצת מרחב,‬
‫נקבל קצת פרספקטיבה ונצא מזה חזקים יותר.‬
‫ומאוהבים יותר, נכון?‬
‫נתחיל מחדש.‬
‫דמיאן, אנחנו נותנים מרחב זה לזה‬ ‫יותר מדי שנים.‬
‫הקורסים שלך ברחבי העולם,‬ ‫הסמינרים שלך, עבודות הצדקה שלך.‬
‫אני מדברת על פרידה לצמיתות.‬
‫סליחה, קצת קשה לי לעכל את זה.‬
‫תמיד אמרת שאני אהבת חייך ו...‬
‫את אהבת חיי.‬
‫אמרנו את זה לפני ארבעה או חמישה חודשים.‬
‫אולי אתה אהבת חיי, אבל...‬
‫זה לא אומר שנהיה יחד לנצח.‬
‫אבל...‬
‫אם אני אהבת חייך,‬ ‫לא הגיוני שניפרד, חיים שלי.‬
‫בבקשה, אל תקרא לי "חיים שלי".‬
‫בסדר, כרמן. סליחה. כוחו של הרגל.‬
‫עדיף שלא תתקשר אליי בזמן הקרוב, טוב?‬
‫פריז מציפה כל כך הרבה זיכרונות.‬
‫אנחנו יוצאים. אתה בא?‬
‫אתם רוצים שאשתכר‬
‫וארקוד עם סטודנטיות בבר "קויוטי"?‬
‫לא, תודה. אני אישאר ואשגיח על המצלמות.‬
‫גם אני נשארת,‬ ‫שלא תשתעמם ותצפה במצלמות לבד.‬
‫ברצינות?‬ ‫-ברצינות?‬
‫כן.‬
‫קיילה?‬ ‫-כן.‬
‫מה "כן"?‬ ‫-כן, אני באה. קדימה.‬
‫בסדר, אז בואו נחגוג!‬
‫כן, בעוד שבוע.‬
‫- השכרת אופנועים -‬
‫לא מפסיקים להתקשר אליי מסוכנות ההשכרה.‬
‫תגידו לי איפה השארתם את האופנוע.‬ ‫-אחי, תשכח מהאופנוע.‬
‫הם מתקשרים אליי כל יום, אתה לא מבין?‬
‫הם מאיימים למסור את הדרכון שלי למשטרה.‬
‫ברוס, אתה עומד לגנוב‬ ‫תכשיטים בשווי 44 מיליון,‬
‫ואתה דואג בגלל אופנוע‬ ‫ששכרת עם דרכון מזויף?‬
‫אבל עם התמונה שלו.‬
‫אם יש לו תיק פלילי, המשטרה תעלה על זה‬ ‫באמצעות טכנולוגיית זיהוי פנים.‬
‫תגיד לי איפה האופנוע הדפוק.‬
‫ראית מה קרה עם השמפניה.‬
‫מה ברלין יעשה כשהוא יגלה‬ ‫שהשוטרים מחפשים את הפרצוף שלי?‬
‫חייבים לסגור את כל הקצוות.‬
‫אז נדפקנו.‬
‫האופנוע אצל האסירים של הכומר.‬ ‫-סליחה?‬
‫הבאתי פיצה.‬
‫בלי אנשובי.‬ ‫ובקבוק בורגונדי, כמו שאתה אוהב.‬
‫בסדר.‬
‫לא אכלת מאז שדיברת עם אשתך.‬
‫רבתם?‬ ‫-משהו כזה.‬
‫היא עזבה אותי, ליתר דיוק.‬
‫ברוך הבא למועדון.‬
‫אל תחשוב על זה יותר מדי.‬
‫כל מערכות היחסים נגמרות בסוף.‬
‫זוגיות היא כמה רגעים טובים‬ ‫בתוך אסון בממדי ענק.‬
‫כמו הטיטאניק.‬
‫מה הקשר לטיטאניק?‬
‫הטיטאניק.‬
‫זאת אהבה.‬
‫בהתחלה אתם רוקדים בנשף,‬
‫ובסוף אתם בשקע מריאנה.‬
‫רק קרש אחד יכול להציל אתכם.‬
‫אחד מכם קופא מקור ונאחז בו,‬
‫והשני שוקע לקרקעית האוקיינוס.‬
‫ארוחת ערב. רומנטיקה. סקס במכונית.‬
‫יד על חלון מכוסה באדים.‬
‫אלה רגעים טובים בתוך אסון גדול.‬
‫את נשמעת כמו גרושה בת 50‬ ‫שעברה שני ניתוחי בקע.‬
‫הוא פגע בך עד כדי כך?‬
‫רק קצת.‬
‫זה מה שהרווחתי מהקשר הזה.‬
‫כאב בתמורה לחוכמה.‬
‫והידיעה שאם שרדת את טביעת הטיטאניק,‬ ‫לא תצטרכי לחזור.‬
‫לא. זאת לא חוכמה. זה ייאוש.‬
‫אני לא אתייאש.‬
‫אני אחזור לספרד‬
‫ואזכיר לה למה אני אהבת חייה.‬
‫טוב, יש לי רק עצה אחת.‬
‫תוודא שהיא לבד כשאתה מגיע.‬
‫את מנסה לרמוז משהו?‬
‫תקשיב, דמיאן...‬
‫למרות שהייתה לכם זוגיות טובה,‬ ‫האהבה התפוגגה.‬
‫אשתך המשיכה הלאה.‬
‫היא רצתה להיפטר מהאשמה‬ ‫וליהנות מהאהבה החדשה שלה.‬
‫לכן היא נפרדה ממך בטלפון.‬
‫אני מקווה שאני טועה.‬
‫אבל אם אני לא טועה,‬ ‫כמו שאמרתי, ברוך הבא למועדון.‬
‫תשגיחי על המצלמות ותאכלי את הפיצה.‬ ‫אני צריך לחשוב.‬
‫אני אוהבת את המקום הזה.‬
‫אני מרגישה שלווה כאן.‬
‫יש כל כך הרבה מקומות בפריז‬ ‫שאני רוצה להראות לך.‬
‫גנים יפניים‬
‫שאפשר ללכת בהם לאיבוד ולשכוח מהעולם.‬
‫ושוק ברבס,‬
‫שבו החקלאים מוכרים יינות משובחים.‬
‫וגבינות בוטיק. אתה אוהב גבינה?‬
‫אני מוכן למות בשביל גבינה.‬
‫לפעמים הם אפילו מביאים כבשים.‬
‫ויש גם בית קפה.‬
‫בית קפה ישן.‬
‫אני נשבעת, לקפה יש טעם גן עדן.‬
‫והעיצוב מקסים.‬
‫יש שם כיסאות עתיקים ודלפק ניקל.‬
‫אני אוהב מקומות כאלה.‬
‫בכל פעם שאני במדריד אני חוזר לאותו מקום,‬
‫קפה בואנוס איירס.‬
‫"קפה ברזילרו שנקלה במקום."‬
‫סימון,‬
‫אתה חושב שתוכל להישאר עוד כמה ימים?‬
‫אוכל להישאר לנצח.‬
‫לעזוב הכול.‬
‫את הבית, את העבודה, את החברים...‬
‫למה אני צריך את כל זה‬ ‫כשאני יכול לחיות איתך בפריז?‬
‫אתה רציני?‬
‫לחלוטין.‬
‫זה יהיה נפלא.‬
‫- פרנסואה -‬
‫זה פרנסואה.‬
‫אכפת לך שאענה לו?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫פרנסואה?‬
‫קמיל, נסעת לבד?‬
‫השארת את הדוא"ל שלך פתוח במחשב.‬
‫היה לי יום מלחיץ מאוד,‬ ‫הגיעו הרבה תכשיטים למכירה פומבית ו...‬
‫קפצתי רגע הביתה להחליף בגדים,‬ ‫ומצאתי את המחשב שלך.‬
‫קראתי את מכתבי האהבה שלך.‬
‫איך הוא גורם לך‬ ‫להרגיש דברים שלא הרגשת כבר שנים.‬
‫השירים ששלחת לו‬ ‫הם אותם השירים שאנחנו מקשיבים להם.‬
‫לפי מה שראיתי, אתם מטיילים‬ ‫באותם המקומות שאנחנו מטיילים בהם.‬
‫ואז ראיתי את שמו.‬ ‫"מר מרטינז, מומחה לאמנות."‬
‫הוא הספרדי מהמסעדה.‬
‫פרנסואה.‬
‫אני יכולה להסביר. בסדר?‬
‫הוא קרא את ההודעות שלנו.‬
‫הוא ראה הכול.‬
‫אני חייבת לדבר איתו.‬
‫תוכל להשאיר אותי לבד לרגע?‬
‫ברור.‬
‫תגידי לי כשתרצי שאחזור.‬
‫גישה קרבית!‬
‫ניצחתי בקרב, חבר!‬
‫עכשיו נראה מי עבר את הגבול.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫שלום. חסר לנו שחקן, תרצה להצטרף?‬
‫הייתי שמח לשחק איתכן קלפים,‬
‫אבל האהבה לא נותנת לי מנוח,‬
‫ומתחשק לי לרוץ.‬
‫אז רוץ.‬
‫רוץ, בחור צעיר!‬ ‫-להתראות!‬
‫איזה צעיר נחמד.‬
‫תיכנסי. זה חדר ללא עישון, וחזרתי לעשן.‬
‫צדקת.‬
‫אשתי מנהלת רומן.‬
‫פספסתי את הרמזים.‬
‫היא נסעה לסביליה בחגים.‬
‫היא אמרה שהיא הולכת‬ ‫לצפות בתהלוכות עם חברה.‬
‫אבל תראי, היא מאופרת‬ ‫כאילו היא הולכת לאופרה.‬
‫ואני חושב שהיא הבהירה את השיער.‬
‫התמונה עם החברה שלה היא לא סלפי.‬
‫מה זה אומר? שהיה איתן אדם שלישי.‬
‫בקיץ היא נסעה לבית החוף לבקר את אימא שלה.‬
‫כרמן תמיד לבשה בגד ים שלם.‬
‫לפני חמש שנים, ארבע, שלוש...‬
‫הקיץ לא נסעתי איתה,‬
‫והיא לבשה ביקיני ופראו,‬
‫ואפילו שמה פרח מאחורי אוזן ימין.‬
‫מי מתלבשת כאילו היא בהוואי‬ ‫כדי לשחק משחקי קופסה עם אימא שלה?‬
‫באותו שבוע היא שכחה פעמיים‬ ‫לסמס לי "לילה טוב".‬
‫את בטח חושבת שאני משוגע,‬ ‫אבל אנחנו מסמסים "לילה טוב" כבר 20 שנה.‬
‫ובשנה האחרונה‬ ‫היא העלתה אינספור פוסטים לפייסבוק,‬
‫ומישהו בשם "תן70"‬
‫עשה לייק לכל פוסט ופוסט.‬
‫לייק, לייק, לייק...‬
‫מתחת לאחת התמונות היה אימוג'י של אש.‬
‫המשתמש "תן70" שלח לה אימוג'י של אש.‬
‫ותראי את זה. יש לנו חבילת סלולר משפחתית.‬
‫בעשרת החודשים האחרונים‬ ‫מספר חדש חוזר על עצמו.‬
‫חשבתי שזה אחד הקרובים שלה.‬ ‫יש לה משפחה ענקית.‬
‫אבל אז שמתי לב לפרט חשוד.‬
‫היא מתקשרת למספר הזה כשאני לא בבית.‬
‫למשל, מינואר עד מרץ ומיולי עד ספטמבר‬ ‫היא לא התקשרה, כי הייתי איתה.‬
‫אבל ב-13 באוקטובר,‬
‫בשעה 20:16,‬
‫היא התקשרה למספר הזה‬ ‫וניהלה שיחה באורך 47 דקות.‬
‫לכאורה אין בזה שום דבר מוזר,‬ ‫אלא שבאותו יום טסתי לפריז בשעה 20:00.‬
‫היא הסיעה אותי לשדה התעופה.‬
‫היא זרקה אותי שם כמו כלב‬ ‫והתקשרה למספר הדפוק הזה.‬
‫והנה הראיה החותכת.‬
‫באותו לילה קיבלתי הודעה...‬
‫על חיוב של 178 אירו באשראי.‬
‫בדקתי באינטרנט.‬
‫זו מסעדה.‬
‫"פרח התן".‬
‫תן. שוב.‬
‫את יודעת מה זה "תן" במקסיקו?‬
‫גבר קשוח עם דחף מיני גבוה.‬
‫מי מוציא 178 אירו במסעדה מקסיקנית?‬
‫היא שתתה טקילה עם התן הגדול שלה!‬
‫מספיק.‬
‫למה את כאן?‬ ‫-התכשיטים הגיעו.‬
‫איזה יום היום?‬ ‫-שני.‬
‫אבל זה לא החלק הכי חשוב.‬
‫מחר לוקחים את התכשיטים להערכה.‬
‫ביום רביעי תהיה מסיבת עיתונאים.‬ ‫לא לקחנו את זה בחשבון.‬
‫המכירה הפומבית תיערך למחרת.‬
‫אנחנו צריכים לגנוב אותם היום. הלילה.‬
‫איפה ברלין?‬
‫רוי.‬
‫יש לי חדשות נפלאות, רוי.‬
‫היא רוצה שאישאר בפריז.‬
‫בעלה גילה עלינו.‬
‫היא עדיין הייתה מיוזעת מהסקס כשהוא התקשר.‬
‫על מי אתה מדבר?‬ ‫על מר פוליניאק מהמכירה הפומבית?‬
‫תשכח מהמכירה הפומבית.‬
‫אני מדבר איתך על משהו אישי.‬ ‫תשכח לרגע מהפן המקצועי!‬
‫הוא קרא את מכתבי האהבה שלנו.‬
‫עכשיו אני צריך רק לפרוש את הידיים‬ ‫ולחכות שהוא ידחוף אותה לזרועותיי.‬
‫אולי אאריך את החופשה שלי, רוי.‬
‫אתה לא יכול.‬
‫חייבים לגנוב את התכשיטים היום.‬
‫למה היום?‬
‫התכשיט האחרון הגיע.‬
‫נזר היהלומים של אלנה מסבויה.‬
‫מחר ייקחו את התכשיטים להערכה,‬
‫ואחר כך הם יוצגו לכלי התקשורת.‬
‫חייבים לגנוב אותם הלילה.‬
‫אני חייב לסיים, אבל אהיה שם.‬
‫אני מצטערת, אהובי.‬
‫לא, בבקשה. אני מצטער. איך את מרגישה?‬
‫עצוב לי עליו.‬
‫דמיינתי איך הוא מרגיש, ו...‬
‫בחור מסכן.‬
‫הוא היה בהלם.‬
‫זה כאב מאוד לשנינו.‬
‫אפשר לשאול מה...‬
‫מה אמרת לו?‬
‫הכול.‬
‫שטיילנו לאורך גדות הסן.‬
‫שנסענו בווספה ברחבי העיר‬
‫והתנשקנו בכל הרמזורים.‬
‫שאתה מכין את המרגריטות הכי טובות בפריז.‬
‫שאנחנו לא ישנים.‬
‫שאנחנו עושים אהבה כל הלילה.‬
‫ומה הוא אמר?‬
‫שהוא היה עושה את אותו הדבר.‬
‫שכשהאהבה מכה בך במלוא העוצמה,‬
‫אי אפשר להתנגד לה.‬
‫ושאם ככה אני מרגישה,‬ ‫אני צריכה לחוות את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני לא יודעת. אני מניחה ש...‬
‫הוא לא יעמוד בדרכנו.‬
‫הוא אדם טוב.‬
‫הוא רוצה לפגוש אותך.‬
‫מי רוצה לפגוש אותי? פרנסואה?‬
‫כן, פרנסואה.‬
‫- דמיאן -‬
‫עכשיו שהוא יודע שאתה הגבר מהמסעדה,‬
‫הוא מתחרט על ההערה שלו‬ ‫בנוגע ל"גישה קרבית" ו...‬
‫הוא רוצה להתנצל.‬
‫ואו. פרנסואה מגלה המון הבנה למצב.‬
‫לא כל אחד היה מקבל בשלווה‬ ‫את העובדה שאשתו עוזבת אותו לטובת גבר אחר.‬
‫בוא הנה.‬
‫אהובי...‬
‫לא מדובר בבחירה.‬
‫אני מתנצלת אם השליתי אותך, אבל...‬
‫אני לא עוזבת את פרנסואה.‬
‫אנחנו יחד כבר שמונה שנים.‬ ‫הוא השותף שלי למסע.‬
‫למען האמת, השלית אותי.‬
‫מה המקום שלי בכל הסיפור הזה? אני לא מבין.‬
‫אתה הקסם.‬
‫ההתאהבות.‬
‫הזיקוקים שמרגישים בתחילת הקשר.‬
‫הרגשתי ככה גם איתו, ואז האהבה שלנו התמצקה.‬
‫אני לא חושבת שאני יכולה לוותר על זה.‬
‫אתה יודע מה הוא אמר לי?‬
‫שבשלושת השבועות האחרונים הוא חשב על ילדים.‬
‫איזה צירוף מקרים.‬
‫והאהבה הפראית הזאת שאני מרגישה איתך הגיעה...‬
‫דווקא ברגע הזה בחיינו.‬
‫אני מבקשת ממנו ילד כבר שנים.‬
‫זה אף פעם לא היה הזמן המתאים.‬
‫ובדיוק ברגע שהוא השתכנע,‬
‫התאהבתי בך.‬
‫הכול טוב.‬
‫אבל כל העניין הזה טלטל אותי קצת.‬
‫אני צריך לעכל את זה, לנוח.‬
‫לא ישנו בלילות האחרונים.‬
‫אני חושב שיעשה לי טוב‬ ‫להיות קצת לבד, בסדר? ו...‬
‫יפריע לך אם אשכור חדר נפרד לעצמי הלילה?‬
‫ברור שלא. זה בסדר.‬
‫חכה.‬
‫ארוחת בוקר מחר?‬
‫כמובן.‬
‫- מלון לה רב ד'אור -‬
‫היי, רוי.‬
‫אני בדרך. מה קורה?‬ ‫-בסדר.‬
‫דמיאן קצת לחוץ.‬ ‫הוא אמר שהוא התקשר ולא ענית.‬
‫אבל אם אתה בדרך, תשכח מזה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫האמת שלא, רוי. לא, אני לא בסדר.‬
‫היא רק שוכבת איתי מהצד.‬
‫היא אומרת שהיא מאוהבת בי,‬ ‫אבל היא נשארת עם בעלה.‬
‫אתה מבין את זה, רוי?‬
‫זה מוזר.‬ ‫-מוזר מאוד.‬
‫היא אומרת שאני הקסם, כן? שאני הזיקוקים.‬
‫אבל בעלה הוא השותף שלה למסע.‬
‫אז שייקח את המזוודות שלנו!‬
‫קודם הייתי המאהב הסודי שלה‬
‫עם כל הריגוש שבתחבולות‬ ‫ובהתחמקות ערמומית מבעלה.‬
‫עכשיו אני בובה.‬
‫קיבלנו גושפנקה.‬ ‫אלוהים, יש מילה איומה יותר מזאת?‬
‫הוא נתן לי אור ירוק להמשיך לשכב עם אשתו!‬
‫אני נגעל מכל הזוגות הדוחים שפותחים את הקשר‬ ‫ומהאהבה החופשית הצרפתית!‬
‫כן.‬
‫אתה תמיד אומר שחשוב להפריד‬ ‫בין החיים האישיים והמקצועיים,‬
‫וכרגע הכול התערבב.‬
‫אז...‬
‫תנסה לשכוח ממנה.‬
‫לשכוח ממנה?‬
‫מאוחר מדי, רוי.‬
‫פגשתי את האישה הזאת לפני שבועיים,‬ ‫והיא כבשה אותי בסערה.‬
‫ועוד לא שמעת את החלק הכי גרוע.‬
‫עכשיו היא אומרת שיהיה לה תינוק.‬
‫הכנסת אותה להיריון?‬ ‫-לא, רוי.‬
‫היא רוצה ילדים כבר שנים,‬ ‫אבל בעלה תמיד אמר שזה לא הזמן המתאים.‬
‫ועכשיו הבן זונה המזדיין הזה‬
‫רוצה פתאום ילד כדי שהיא תישאר איתו.‬
‫מניאק צבוע!‬
‫רק בן אדם בלי לב מנצל ככה תינוק!‬
‫הוא משחק אותה גבר מכיל ורגיש,‬
‫ואז דופק על השולחן "פול האוס" של תינוקות.‬
‫אין סיכוי שאתן לה להישאר‬ ‫עם השמוק הממוצע הזה!‬
‫תקשיב טוב-טוב, רוי.‬
‫לך לקנות אצטון ואקונומיקה.‬ ‫אנחנו מכינים כלורופורם.‬
‫פוליניאק הדפוק הזה‬ ‫לא יודע עם מי יש לו עסק!‬
‫הוא חושב שזה משחק,‬
‫אבל אני הולך‬ ‫להפיל עליו פצצה של 300 מגהטון.‬
‫פאק.‬