Det er det siste smykket.
- Hvor har du vært? - Har alle smykkene kommet?
Polignac leverte nettopp Elena av Savoys diamanttiara.
Hvelvet åpnes ikke igjen før takseringen, som skjer om 15 timer.
Takk, Alain.
Perfekt.
På tide å gå inn.
Du var borte i to dager. Hvor har du vært?
Jeg utforsket byen.
Fru Polignac forsvant også i to dager. Hvilket sammentreff.
Du var sammen med henne, ikke sant? Det var derfor du kom sent.
Du sa at du ikke skulle sette oss i fare, men fortsetter likevel.
Slutt å oppføre deg som en eiesyk kjæreste. Hva er det som skjer?
Har du fjernet kameraene fra Polignacs hus?
Nei.
Det var ikke planen å stjele juvelene så snart.
Og så er det jeg som setter brekket på spill.
Jeg fjerner kameraene mens dere sveiser, selv om det ikke er min jobb.
La oss ta på oss draktene.
Jeg tar opp en loopvideo med et fullt hvelv.
Si ifra når dere er klare, da spiller jeg av videoloopen, sånn at dere kan gå inn.
- Hallo? Monsieur Polignac. - Ja? Takk. François Polignac her.
Vi er klare, Keila.
Setter på loopvideo fra ytterkammeret.
Ferdig.
DIREKTE
FORHÅNDSOPPTAK
Ja, jeg gleder meg. Veldig bra. Takk for at du ringte. God kveld.
Takk.
Vi er klar til å gå inn, Keila.
Ferdig.
Cameron.
Alle skrin må stå nøyaktig som de sto. Vi kan ikke flytte dem én millimeter.
Når Keila slår av videoloopen, må alt stå på nøyaktig samme plass.
Kom igjen.
Smykke 26.
Smykke 56.
Smykke nummer fem.
Smykke 59.
Smykke 46.
Smykke nummer 53.
- Smykke 23. - Smykke 36.
- Etter Eleonore av Aquitaine og Avignon. - Smykke 39. Etter Beatrice av Bologna.
Slike ting gjør livet verdt å leve.
Hva vet vel du om det?
Du er drittsekken som for tre dager i Paris med en kvinne
er villig til å ødelegge ti års ekteskap.
Smykke 62.
Forføre henne på innfall, få henne til å tro at hun ikke liker livet sitt.
Det var ikke noe innfall.
- Jeg er hodestups forelsket. - Da holder du igjen og viser respekt.
Hva slags kjærlighet ødelegger et liv?
Smykke nummer 11.
Kan du kalle det kjærlighet? Alt er usant. Telefonnummeret ditt, navnet...
Om to dager forsvinner du sporløst.
Jeg gir ikke avkall på et sekund av denne kjærligheten, for den tar ikke slutt.
Når den tar slutt, havner jeg i smertens avgrunn, men frem til det, skal jeg leve.
Dette er siste leveringsbekreftelse.
Du er en syk narsissist. Tror du at du er verdt all smerten du forårsaker?
Selvfølgelig.
Fem minutter med Camille er mer lidenskapelig
enn ditt pantomime-ekteskap gjennom 20 år.
Du la aldri merke til at Carmen bare ble fordi hun ikke fant noen bedre.
Hørte du det?
- Hvilken lyd, monsieur? - Jeg hørte en lyd der inne.
Stålet kan utvide seg. Det skjer av og til.
Forsiktig. De hørte lyden.
Ser du? Alt er i orden.
- Åpne døren. - Det tar 15 minutter å åpne hvelvet.
Nei. Ytterkammeret. Se til at alt er i orden.
De går inn i ytterkammeret. Dere må stenge alt nå!
Deaktiverer loop.
- Alt er i orden. - Ja, jeg så det.
Skal jeg åpne hvelvet?
Herregud. Jeg tror at de skal åpne hvelvet.
Det er ikke verdt bryet.
- Jeg drar hjem. God kveld, Alain. - God kveld.
Polignac går.
Bertrand?
Han er i vestibylen. Tror at han skal hjem. Dere kan fortsette.
Jeg gjør ferdig det jeg kom hit for å gjøre, for ungdommenes skyld.
Men dette blir mitt siste brekk med deg.
Når vi har tatt byttet ut fra hvelvet,
tar Roi og jeg det til hotellet, mens dere rigger ned alt.
Vi har fire timer på oss til å få alt til å se ut som det var.
PAPIRHUSET BERLÍN
Jeg la smykkene på Damiáns rom.
Han sover nå. Kom igjen.
Kom hit. Ja, kom.
Kom igjen.
Når vi har tatt smykkene, reverserer vi alt sammen.
Alt må bli akkurat som det var før. Vi sveiser stålet på plass.
Vi fjerner sveiseslagg og maler over for å forsegle hvelvet igjen.
Nok en gang er vi illusjonister. Ingen får vite at vi var der.
Vi kan ikke engang mistenkes for det.
- Bare kameraene på soverommet igjen. - Jeg tar meg av dem.
- Ta dem, kvitt deg med dem uten spor. - Er du sikker på det du gjør nå?
Hva?
Kloroformen var ikke del av planen.
Damián har rett.
Kjærlighetsforholdet ditt setter brekket i fare.
Skal du gi meg en moralsk skjennepreken?
Skal du gi meg det?
Jeg setter pris på at du er min lojale bikkje, men du har visst glemt
at du for ikke lenge siden ranet bensinstasjoner med kniv.
Og en analfabet av en kjeltring som du er, kan ikke lære meg noe om moral.
Stikk herfra. Følg din del av planen. Jeg vet hva jeg må gjøre.
Kom hit. Kom hit. For en fin gutt. Kom hit.
Kom. Bli med meg.
NYLIGE STEDER
VIL DU TIL DENNE ADRESSEN? JA - NEI
Når vi gjør ferdig jobben, skal alt være plettfritt.
Når skrur vi av senderne til systemet? Så fort vi gjør det, blir vi sett.
Med mindre noe uvanlig skjer først, som "det store smellet".
Én av Paris' underjordiske høyspentledninger går under auksjonshuset.
Med over 20 kilovolt.
Hvis vi samler byggets trefase og leder strømmen forbi differensialvernet,
får vi en så kraftig spenningsøkning at den slår ut systemene i hele huset.
Men før smellet må vi gjøre noe annet for å forvanske ting enda mer.
Vi ringer vaktene og utgir oss for å være fra hovedkontoret.
De bruker sikkerhetskoder. Du sier din kode, de sier sin.
Keila har lært seg alle kodene utenat innen den tid.
Telefon fra hovedkontoret. Gi meg koden din.
- Hvit hest 33. Din? - Nordstjerne 74.
- Jeg lytter. - Vi har oppdaget bevegelse utenfor bygget.
Biler, folk som går inn i nabobyggene. Undersøk det, sjekk at alt er i orden.
Greit.
Når politiet spør om de satt på sin post og så på kameraene hele natten,
må de si nei. De måtte forlate posten i to-tre minutter.
Da begynner de å lure. "Kom de inn hovedinngangen?"
- Alain? - Hovedkontoret ringte.
- Hva er det som skjer? - Følg meg.
Varsle de andre.
Alain.
Det er ingen her.
Og så, klokka 3.00,
lager vi et så stort smell at det blåser håret av sikkerhetsvaktene.
Bertrand? Hallo? Hører du meg?
Ikke bare ødelegger vi kameraene i hele bygget,
men også styringsenheten for de armerte dørene.
- Er alt i orden, Alain? - Den er kilt fast.
Hva? Hva mener du med kilt fast? Prøv igjen.
Pokker.
De må ha teknisk assistanse.
Gitt at selskapet er i Genève og at klokka er 3 om morgenen,
vil det i beste fall ta dem minst seks timer å få åpnet hvelvet.
Derfor kan vi fjerne alle senderne i ro og mak.
Nå stenger vi hvelvet for godt.
Forseglet.
AUKSJONSHUSET
Etter at vi er ferdig med elektronikken, tar vi murerarbeidet.
Vi forsegler døren og etterlater rommet akkurat sånn som det var.
Vi bruker gamle mursteiner, identiske med dem som vi ødela.
I tunellen legger vi igjen alt vi brukte.
Kranen, taljene, motoren med diamantsliper...
- Bulldoseren. - Bulldoseren.
Så stenger vi tunellen. Vi murer igjen planens logistikkdel.
Se for dere spenningen når de finner dette om 600 eller 700 år.
Det blir som tyverifossiler. Da blir vi del av historien.
AUKSJONSHUSET
Vi er ferdige mellom klokken tre og fire. Vi går inn på hotellet i ulike grupper.
Ingen går ut den natten. Null bevegelser.
Dagen etter sjekker vi ut hver for oss. Mellom ni og ti.
Vi flykter ikke om natten. Det ser mistenkelig ut.
Men før den tid pakker vi smykkene og vasker rommene omhyggelig.
IKKE FORSTYRR
Vi kan ikke etterlate oss ett eneste spor av beviser eller løse tråder.
- Jeg har en løs tråd. Vi må snakke. - Nå.
- Jeg trenger din hjelp. Kom. - Jeg har nattkjole på.
- Slipp meg inn. - Nei.
- Jeg er rask. - Ikke nå.
Vær så snill. Jeg skal være rask. Slipp meg inn.
Hei, Bruce.
- Jeg kan ikke forlate Paris. - Jo. Det kan vi alle.
- Vi drar i morgen. - Nei.
Jeg skulle hente passet hos leiebilselskapet. De har alarm.
- Trenger deg. Kan ikke drite meg ut. - Vi kan ikke dra herfra.
Hva skal jeg gjøre, da? Slappe av?
De har en kopi av passet. Det er falskt, men med bilde av meg.
Tenk å stjele 44 millioner euro og bli tatt for innbrudd hos et leiebilselskap?
Tenk deg det, ja, for det skjer ikke.
- Det går fort, Keila. - Nei.
Du kobler fra alarmen. Vi hacker PC-en og drar.
Mye lettere enn å stjele smykkene.
Hva sier jeg til Cameron? Hva om hun sladrer til Damián?
Si at vi skal drikke.
Hva om hun vil bli med? Hun er alltid klar for alt.
Keila...
Skal vi gå til rommet mitt? Si nei.
Nei!
For faen, da, Keila.
Jeg venter utenfor.
Vi går ut og prater, sånn at vi ikke plager deg.
Null stress. Jeg vasker videre. Keila?
Pass deg for ulven.
Fy søren. Det var flaut, altså.
- Nå tror hun at jeg er lett på tråden. - Nei da. Hun har nok sett verre.
- Vi henter bilnøklene på rommet mitt. - Vent. Er ikke Roi der?
Han forteller kanskje Berlín at vi gikk ut.
Jeg ordner det.
Roi. Kan du la oss være alene litt?
- Hva sa du? - Vi skal knulle.
Du bør gå et annet sted. Og vi kommer til å ta det veldig rolig.
Jeg henger skiltet på døra og tar det ned når vi er ferdige. Høres det greit ut?
Det er ikke sikkert vi skal knulle, altså. Vi får se.
Jeg liker ikke å planlegge sånt. Greit hvis noe skjer, men nå...
Vi skal kose litt, kysse... Vi tar det som det kommer.
Når dere er ferdige, vasker dere resten.
- Damián. Hvordan går det? - Hva vil du?
- Trenger du hjelp? Med boksene? - Nei takk. Det trengs ikke.
Vent.
Det er bare det at Bruce og Keila snakker sammen på rommet mitt.
- Tror du at jeg kunne sovet her? - Hva vil du?
Vil du ha delte senger her, som du fyller med utsondringer?
- Med hva? - Utsondringer, Roi.
Svette, hud, toksiner og hår.
Som man reder, så ligger man.
Hei, det er Jimmy. Jeg kan ikke snakke nå. Skal du si noe som endrer livet mitt,
kan du det, men etter pipetonen.
IKKE SE PÅ MEG
Hei, stedfortreder.
Vil du snakke i gangen, eller heller komme inn i kveld?
I kveld vil jeg komme inn.
- Jeg sover her. - Skal du sove her?
Vent nå litt. Sier du at vi to er de eneste i verden
som ikke skal feire etter å ha gjennomført et brekk verdt millioner?
Jo. Det skal vi.
Hvem er du? For nå er jeg nysgjerrig.
Hva skjuler du under hansken?
- Pulsvanten. - Beklager. "Pulsvanten".
Hva skjuler du under pulsvanten? Ditt tidligere liv som lokal tøffing?
Den som ville slåss på bowlinga?
Disse hendene har nok slått skikkelig hardt.
Hva er dette for tatovering? Få se.
En slem geit? Med snodde horn.
Hva skjedde med de knoklene, siden de er merket for livet?
Få se.
Hva er det som titter frem her? En tentakel.
Å! Det er en blekksprut!
Du har vel ikke et helt akvarium på ryggen?
Eller var det kjæledyrene dine, og så...
La oss gjøre en ting. Har du sett filmen The Purge?
Én kveld i året er alt lov. Ingen regler, lover eller noe.
- Flott film. - Flott film.
Det kan jo skje i kveld. Du kan slippe løs dyret i deg.
I morgen, som Askepott, blir du igjen formell, respektabel... Setter på bremsene.
Camerons barnevakt. Berlíns nestkommanderende.
- Vet du hva? - Hva da?
Kanskje jeg er lei av å være den lojale bikkja til Berlín.
Hvis du vil, så kan vi øke spenningen i kveld.
- Og... hvordan funker det? - Det kommer an på hvor sprø du er.
I dag er jeg vel på... ni og en halv av ti.
Jeg er 10,75, og det øker. Hva skal vi gjøre med det?
Skift klær, men ikke ordne håret. Vi skal ligge lavt.
Her.
- Utrolig. Den er frakoblet. - Hvordan kan den være det?
Du kunne ha kommet alene.
Alene? Vi må slette passet mitt fra harddisken.
Det er på den PC-en. De la inn informasjonen min der.
Den er passordbeskyttet.
KUNDER - KJØRETØY
Keila! Keila! Fire menn spiller poker der inne.
Gi meg et par minutter.
En runde til, eller?
Tror du at du skal få gå herfra med pengene? Du er sprø.
Hvor får han alle essene fra?
- Hvem er du? - Amélie. Den nye jenta.
Jeg kom to timer før vakta mi for å ta igjen faktureringsjobben.
Og hva skjedde med Michelle?
Hun... Hun er skadet.
Det overrasker meg ikke. Hun gir seg ikke før hun kan løfte en lastebil.
Vet du hvordan man lager en kaffe her? Jeg er stresset.
Jeg er engstelig.
Ja. Jeg kan lage en kaffe til deg hvis du vil.
- Ikke noe problem. - Takk.
Men ta det med ro, da. Vi har alle hatt vår første dag på jobb, ikke sant?
Hei, folkens! Dette er Amélie. Hun er vår nye kollega på kontoret.
- Hei. - Hei, Amélie.
Hei.
- Vil noen ha en øl? - Nei takk.
- Vil du ha en øl? - Nei takk.
Du kommer veldig tidlig?
Du kom tidlig.
Ja. Ja, det er sant.
Jeg ble fortalt at det var problemer med oppgjøret.
- Vil noen ha grillet kylling? - Ja. Kona di er en mesterkokk.
- Jeg spiser ikke kylling. - Hvorfor?
- Er du veganer? - Nei, jeg er ikke veganer.
Men jeg så en dokumentar om hvordan de blir matet.
De får sprøytet inn greier, og i løpet av to uker veier de to kilo.
Og så spiser vi all den dritten og blir overvektige.
- Hva skjer? - Den har fryst.
Jeg vet om en idiotsikker metode for å fikse den. Det funker alltid.
Skru den av og på igjen. Så funker den.
Ja, det kan ikke slå feil.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen