- 2 -
צילמת אותי?
אני…
- נראה לי שזה מה שעשית. - אני מצטער.
אבל היית רק צללית מול האוקיינוס.
צללית?
באמת?
כן. הייתה טבעת שמש סביבך.
אתה יודע שזה הים התיכון?
אמרת שזה האוקיינוס.
אבל זה ים.
אני יודע שזה ים.
תספר לי על…
טבעת השמש שדיברת עליה.
היא הייתה כמו… הילה.
הילה?
כן.
ואהבת את ההילה?
כן.
- חשבת שהיא יפה, ההילה? - כן.
כמה יפה?
מאוד.
יפה מאוד.
תמונות ההילה…
מה תעשה בהן?
תסתכל עליהן?
תסתכל על ההילות?
אני רעב.
אתה רעב?
אני יכול לקבל אצבעות דג?
אתה רוצה אצבעות דג? אתה בטוח שאתה לא רוצה פסטה?
אני רוצה אצבעות דג.
אצבעות דג? יש לך אצבעות דג בבית.
- אתה לא רוצה ספגטי? - לא, אני רוצה אצבעות דג.
אולי פיצה?
כן, פיצה.
אתה רוצה? איזו פיצה?
פיצת גבינה ועגבניות.
בלי פטריות? ואולי… אופס.
תני לי לעזור.
- באמת שאין צורך. תן. - לא, אני שמח לעזור.
תודה. הידיים שלי תפוסות.
איך קוראים לך, חבר?
אני ניקולס.
ניקולס. בן כמה אתה?
בן ארבע.
ארבע? זה המון.
- לא, זה לא. - כן, זה כן.
לא, זה לא.
מובן שכן. תראה, זו אחת, וזה מעט.
אלה שתיים, וזה יותר.
אלה שלוש, וזה הרבה.
אבל אלה ארבע, וזה המון.
זו אחת, וזה מעט.
- אלה שתיים וזה יותר. - כן?
אלה שלוש, וזה…
הרבה.
- כן. אלה שלוש… - כן.
וזה הרבה.
אלה ארבע. זה המון.
- אלוהים. - בדיוק.
היית ערה רוב הלילה,
והרגשת חנוקה משחזור זיכרונות מודחקים.
נרדמת סוף סוף ב־4:30.
כשהתעוררת היית בטוחה שהדבר החשוב ביותר חייב להיות
הגנה על משפחתך.
השבת האיזון.
כן. בטח.
אני עושה מה שאני יכול, אבל אני אומר לך שכך מצבנו יהיה גרוע יותר
בוועדת האוצר ביחס למצבנו כעת.
כן, שאלה מוזרה.
מובן שאני רוצה להמשיך לנהל את התקציבים.
מה? אתה לא מחליט.
ההחלטה צריכה להתקבל
על ידי רוב המשפחה ובאישור הקרן.
את נזכרת ביום שעבר,
כשכמעט סיפרת לרוברט הכול,
ואת שמחה לא סיפרת.
בסדר.
הוא חושב שהוא החזק, אבל הוא לא.
פגשת אותו מייד לאחר שהוא סיים לימודים באוניברסיטה.
הוא צעיר ממך בשנתיים.
הוא היה ביישן,
וביישנותו גרמה לו להיראות צעיר יותר.
ומייד הרגשת שאת מגוננת עליו.
טוב, אני לא אצעק אם אתה לא תצעק.
האידיוט כרגע ניתק לי.
- הוגו? - כן, הזבל חסר התועלת
מאיים להעביר את נדבות המשפחה לחברה אחרת.
- לא כך מתנהגים אחים. - כי הוא חצי אח שלי.
בחייך. כלב נובח אינו נושך, יקירי.
כן, אבל העניין הוא שהנביחות שלו גורמות
גם לשאר המשפחה ליילל.
להקת צ׳יוואוות מחורבנת.
תביני, הם רואים בכל העמותות ובארגוני הצדקה
אמצעי לקבלת הטבות מס ולהלבנת כספים.
הם לא מבינים שהם צריכים לבצע את עבודתם…
- אתה יודע מה אתה עושה, ו… - אחרת… כן.
כן, אני יודע.
אני אבשל ארוחת ערב היום.
נחמד מאוד שהצעת,
אבל נלחצת מאוד מהספר ההוא, אז אין צורך.
אה, הספר. זה שום דבר.
- באמת כלום. שטויות. - את בטוחה?
כן. אני אלך לעבודה,
ואחזור ואארגן כאן,
ואקנה אוכל ואכין את הסול מונייר שאתה אוהב.
טוב. נשמע… מעדן.
ונוכל להיות מעט שובבים
ולשתות את הפוליני מונטרשה שרוג׳ר נתן לנו.
טוב. אני חייב לרוץ.
מישהו צריך להשתלט על הפומרניאנים הצעקניים האלה.
- לקחתי את המפתחות שלי? - הם בכיס שלך, יקירי.
נישואים הם דבר עדין.
לא רק שלך, אלא כל הנישואים.
צריך לשמור על איזון,
ואת חושבת שהצלחת לשמור על איזון בנישואים שלך.
- סליחה. אתה יכול לעזור לי בבקשה? - כן.
כמובן. מה אתה צריך?
כן. אני מחפש שואב אבק.
חשבת על משהו מסוים?
אשתי היה מטפלת בעבודות הבית.
- היא מתה. - אני מצטער מאוד לשמוע.
אדיב מצידך.
אני מניח שאני צריך משהו קל.
משהו שזקן כמוני יכול להסתדר איתו, במעלה המדרגות ובמורדן.
כמובן. אני חושב שיש לי בדיוק מה שאתה מחפש.
בבקשה, בוא מכאן.
זה דייסון, מלך שואבי האבק.
עוצמתי במיוחד. למעשה יש לו כוח יניקה שאין כמוהו.
אין שואק חזק ממנו בשוק.
והוא די קל, לכן קל לעלות ולרדת במדרגות.
מרתק. זו…
מכונה משונה, נכון?
הוא משוכלל מאוד. טכנולוגיה מהפכנית.
- הכול מתבטא במחיר כמובן. - כמה?
מאתיים תשעים ותשע ליש״ט.
אני לא יודע. אני חושב שארגיש נוח יותר
עם משהו שדומה לדגם הישן שלי.
משהו כמו זה.
כן, ההובר בריז איבו.
עוצמה פחותה בהרבה. בחירה טובה לבעלי תקציב מצומצם.
אני יכול רק… אוי ואבוי. הוא כבד יותר בהרבה, נכון?
אני לא בטוח שאני חזק מספיק כדי להסתדר איתו,
אתה יודע, במדרגות.
אני מניח ש…
אולי משהו לא חשמלי יהיה טוב יותר.
ביסל. ככה מכנים אותם?
עם הרולרים שתופסים את האבק כשהם עוברים מעל…
כן. הנה הוא. כן. מה דעתך?
מה עובי השטיח בדירה שלך?
זו לא דירה. זה בית.
בית עם מרפסת וגן ו…
שטיחים מקיר לקיר או שטיחים רגילים? או רצפות חשופות?
למטה יש רצפת עץ עם כמה שטיחים.
למעלה יש בעיקר שטיחים. מה דעתך?
שניהם יעשו את העבודה.
ובכן… מה ההבדל בין השניים?
לא, אי אפשר להשוות ביניהם.
האחד הוא מזראטי, השני הוא טויוטה קאמרי.
אין לי מכונית.
התכוונתי ששניהם עושים את אותה הפעולה,
פשוט אחד מהם עושה אותה טוב יותר.
במה היית בוחר במקומי?
בדייסון.
אתה המומחה.
לא תתאכזב. הוא שווה את המחיר.
לא יכולתי שלא לשים לב לקוצר הרוח שלו.
מה הלחיץ אותו כל כך?
בטח לא איש זקן שמתקשה להחליט איזה שואב אבק לקנות.
אתה רוצה שנשלח לך אותו?
תהיה תוספת למחיר?
לא, אנחנו מציעים משלוחים בחינם בהזמנות של יותר מ-50 ליש״ט.
נחמד מאוד.
אז אתה רוצה שנשלח לך או שתיקח אותו איתך?
יעזור לי מאוד אם תשלחו לי אותו.
מה שמך, בבקשה?
ג׳וזף תיאודור קונרד קורז׳ניובסקי.
תוכל לאיית לי?
ג׳־ו־ז־ף.
בגרש מעל הגימ״ל.
מהו גרש?
גרש… נמצא… מעל האות
בניגוד למקף שנמצא ליד האות.
כמו באין־סוף, המקף נמצא ליד הנו״ן הסופית.
טוב. כן. עדיף שתכתוב לי.
ואת הכתובת שלך בבקשה.
נתתי לו את השם האמיתי של ג׳וזף קונרד.
לא שהוא ידע מי היה ג׳וזף קונרד,
אבל שמו האמיתי יגרום לו להקליד אותיות רבות יותר
וכנראה יקשה עליו לכתוב אותו במקום שהוקצה לו.
יש ל' אחרי ה־ס׳?
זו ק׳.
- לניקולס רייבנסקרופט -
איך תרצה לשלם?
אם אפשר, אני אשמח לשלם באשראי.
אתה בטוח שאני לא צריך לקנות את השואב השני?
אמרתי לך, אני חושב שאתה קונה שואב מדהים.
- פשוט, אני לא… - סליחה?
אני לא בטוח. איך לומר?
מדובר בהרבה כסף בשביל מי שמקבל פנסיה כמו שלי.
- אבל… - אני ממש מצטער.
אני לא חושב שאוכל לקנות אותו.
מצטער ששיניתי את דעתי.
עזרת לי מאוד. אני מקווה שלא בזבזתי את זמנך.
תודה.
קיוויתי שאולי הוא כמעט יצליח
לשכנע אותי לקנות משהו שאני לא צריך,
אבל הוא היה אבוד.
חסר תועלת לחלוטין.
הוא היה ממש טרף קל.
בוקר טוב, קתרין. מזל טוב על הפרס.
תודה, ג׳ודי.
- בוקר טוב, קתרין. - ג׳יסו.
איך הלך?
הלך טוב.
אני יודעת שאת שונאת את הדברים האלה.
מזל טוב, קתרין.
תודה, מג.
קיבלת הרבה כרטיסי ברכה.
- אלה הגיעו מהקומה העליונה. - הם יפהפיים.
הם שלחו גם שמפניה.
זה הפרס?
כן.
- אפשר להחזיק אותו? - כן. בטח. הוא כבד.
- מזל טוב, קתרין. - תודה.
מזל טוב, קתרין.
אני רוצה לראות את הפרצוף של סיימון
כשהוא יראה את הפרס.
איך מתקדם המעבר?
מתקדם.
אני מניחה שלא ממש מפסיקים לעבור עד שעוברים שוב.
- קפה? - בבקשה.
- כל הכבוד, קת׳י, דרך אגב. - תודה. תודה, סיימון.
מה עכשיו?
ובכן… מישהו רוצה להפוך את הסרט התיעודי שלי לסרט עלילתי.
- כן. סרט. - זה…
- מעולה. כן. - נכון?
- כן. - אבל אני לא חושבת שאמריקאים
יתחברו לתרבות של פנימייה.
- גם אני לא. - כן.
כן, אבל הם רוצים שג׳ודי פוסטר תגלם את התפקיד.
- טוב. - כן.
ובכן… ג׳ודי נהדרת.
- נכון? נכון? - כן.
תודיעי לי אם תרצי לדבר על זה…
- בהחלט. - כי יש לי ניסיון
עם חבר׳ה מתעשיית הקולנוע.
- כן, אני יודעת. - טוב.
- תודה, סיימון. - בשמחה, קת׳י.
זה נכון? עיבוד קולנועי?
לא. רק רציתי לראות את הפרצוף שלו.
את נוראית.
נכון?
- מומחי פיתוח תמונות -
הנה התמונות שלך, התשלילים והכונן הנייד.
חשבתי שבמעבדה יסרבו לפתח עותקים
בגלל התוכן הבוטה בתמונות,
אבל הם לא אמרו כלום.
- רוברט רייבנסקרופט אישי ודחוף -
הייתה לי תחמושת.
נותר רק לזרוק את הרימון.
טוב, בסדר. תקיש שם. טוב?
- יום טוב, אדוני. - יום טוב.
את יודעת שרק לכמה אנשים בודדים
היה המידע שהספר נכתב בהשראתו,
ואת מאשימה את עצמך
שלא חקרת באותה קפדנות שהיית חוקרת
אילו היית עובדת על כל סיפור אחר.
- מי יודע משטרה -
- עד ראייה - מלצר -
- אבא = מת אימא - מתה? -
פגשת את ננסי בריגסטוק רק פעם אחת, לפני עשר שנים.
ואת חושבת שאולי זלזלת בכוחה.
- ננסי בריגסטוק -
- קפה מהמט -
אולי האישה השברירית והזקנה ההיא ניצחה את המוות,
ועכשיו היא רודפת אותך.
- גברת בריגסטוק? - כן.
אני קתרין.
- את רוצה תה או קפה? - לא… תודה.
אני משתתפת בצערך.
סליחה?
את… בעלך…
כתבת לי במכתב.
- שבעלך נפטר. - אה, כן. תודה.
כן.
איך אני יכולה לעזור לך?
את חושבת עליי לפעמים?
כי אני חושבת עלייך בכל יום.
הופתעתי שמעולם לא שמעתי ממך.
אפילו לא טרחת להגיע להלוויה של הבן שלי.
אפילו לא שלחת פרחים.
כן. לא.
כן, אני מצטערת…
זה המעט שיכולת לעשות.
הדבר המכובד לעשות אחרי מה שקרה.
גם את אימא. את אמורה להבין דברים כאלה.
אני כאן עכשיו, גברת בריגסטוק.
כשזה קרה, אמרת למשטרה שלא פגשת את בני קודם לכן.
את ג׳ונתן.
אבל פגשת אותו.
פגשת אותו, נכון?
כן.
למה שיקרת? למה לא אמרת את האמת?
פשוט לא חשבתי שזה יעזור.
יעזור? יעזור למי? לך?
לא, לא. שזה לא יעזור לאף אחד.
בסדר, כן. המשכת הלאה.
״יצאת בזול״, כמו שאומרים.
חמקת מאחריות. רק עוד סוד נסתר.
- לא. - החיים שלי היו אומללים מאז.
כל יום ויום.
נאלצתי להפסיק לעבוד. איבדתי הכול.
כן. צר לי.
אם את רוצה לעשות את הדבר ההגון,
כדאי שתתוודי עכשיו
כי זו כנראה תהיה ההזדמנות האחרונה שלך.
את חייבת לדעת שזה לא פשוט, גברת בריגסטוק.
האמת שזה מסובך מאוד…
מסובך… מסובך? לא, לא, לא, זה לא מסובך.
- אני גוססת. סרטן סופני. - אני…
אני ממש מצטערת.
לא מסובך כל כך אם כן, נכון?
אני מצטערת. אני לא חושבת שאני צריכה…
אני לא חושבת שיש משהו שאני יכולה לומר כדי לעזור לך.
לבן שלך קוראים ניקולס, נכון?
כן.
אני רוצה לפגוש אותו.
סליחה?
אני רוצה לפגוש את הבן שלך.
- לא. - רק לרגע קצר.
- לא. לא. אני מצטערת, לא ארשה זאת. - אני בטוחה שתוכלי להבין.
הבן שלך חי על פני האדמה, בזמן שהבן שלי נרקב תחתיה.
ניקולס חב את חייו לבני.
הוא צריך לדעת שהוא בחיים בזכות ג׳ונתן.
אני מצטערת. זו הייתה טעות לבוא לכאן.
אני לא מאמינה.
איך את ישנה בלילות? איך את חיה עם עצמך?
צר לי על המחלה שלך, אבל אין דבר שאני יכולה לעשות כדי לעזור לך.
- הוא הציל את הבן שלך. - הלוואי שהוא לא היה מציל אותו.
לא מתיש אותך להעמיד פנים שאת מישהי אחרת?
כן, בדיוק. תברחי. קדימה.
ננסי בריגסטוק נפטרה ב־2011.
- רק בעלה נותר בחיים. - לא, לא, בעלה נפטר.
- גברת בריגסטוק חוגגת 20 שנות הוראה -
לא, הוא בחיים.
קוראים לו סטיבן בריגסטוק, בן 77.
מורה בפנסיה, למד בקיימברידג׳. מתגורר בלונדון.
יש לך פרטי התקשרות?
- הנה. כתובת ומספר טלפון. - תודה.
גם שלחתי לך אותם במייל.
אל תיצרי קשר.
אני רק רוצה לדעת מה הוא עשה בשנים האחרונות.
מה הסיפור?
- סטיבן בריגסטוק פדופיל? -
אני עדיין לא יודעת.
כנראה שום דבר. פשוט… תודה, ג׳יסו.
- תודה. - כמובן.
חיברת שם ופנים למי שמאיים עלייך.
השתלטת על התהליך.
חזרת להיות ממוקדת.
חזרת להרגיש בטוחה…
אבל את מבינה שאת מוכרחה להגיע לסטיבן בריגסטוק
לפני שהוא יוכל לעשות נזק אמיתי.
- רוברט מחכה בקוצר רוח לארוחת הערב -
דלתות נסגרות.
שלום, הגעתם ל״תקווה״. אני ג׳ניס. לאן להעביר את השיחה?
- תקווה ארגון צדקה -
סליחה?
כן. איך אפשר לעזור?
כן… יש לי חבילה למר רוברט רייבנסקרופט.
יכולת להשאיר אותה למטה בקבלה, אתה יודע.
כן, אני יודע. אבל הוא מחכה לה,
וההנחיה שקיבלתי הייתה…
לוודא שהיא מגיעה אליו.
- אני אגיד למזכירה שלו. - תודה.
יורדת.
דלתות נסגרות.
- היי, רקס. - היי, קתרין.
- איך הסול? - נהדר. הוא עדיין טרי.
נהדר. אני רוצה שניים. תודה.
כמובן. לפלט לך אותם?
לא. רק תחתוך את הראשים.
- בסדר. - תודה.
בשלב מוקדם בקשר שלכם
נסעת עם רוברט לטיול בפריז.
במסעדה באיל סן לואי,
שניכם אכלתם סול מונייר שהוא אהב.
את לא בשלנית מושבעת, אבל למדת את המתכון.
את מכינה את המנה בכל פעם
שאת רוצה שאת ורוברט תיזכרו יחד בתקופות מאושרות וקלילות יותר.
יש לי טרמפיסט.
- את רוצה את הראשים? - לא, לא. תשמור אותם.
- תן אותם לאמה. - בהחלט. תודה.
- להתראות. - טוב. ביי.
רוברט.
אלה התיקיות שביקשת, וזה הגיע לא מזמן.
אמרו שאתה מחכה לזה.
תודה. תשאירי על השולחן בבקשה.
משהו נוסף, רוברט?
לא. זה הכול. ערב טוב, אמילי.
תודה. גם לך, רוברט.
תשאירי את הדלת פתוחה, אם לא אכפת לך.
כן.
רוברט מנהל חברה
המנהלת תחתיה מספר עמותות,
רבות מהן ממומנות על ידי המשפחה שלו למטרות צדקה ויוקרה,
אבל הן גם כלי העוקף חוקים שנועדו למנוע הלבנת כספים.
- הזרה א״ג׳ פרסטון -
אמילי! אמילי!
אמילי!
- רוברט? - אני מצטער, אמילי.
מאיפה זה הגיע?
מישהו השאיר את זה בקבלה.
- מי? - ג׳ניס אמרה שהוא היה איש זקן.
הוא אמר שחיכית לזה. הוא לא אמר שום דבר נוסף.
ואיך האיש נראה?
היא אמרה שהוא נראה מעט מחוספס, חסר בית, אבל הוא היה מנומס.
הוא לא נשאר, הוא רק השאיר את החבילה והלך.
- יש בעיה? - לא, לא, לא.
זה בסדר. תודה. נתראה בבוקר.
- ערב טוב, מר רייבנסקרופט. - ערב טוב. תודה.
דלתות נסגרות.
הוא זיהה את המלון שבו התמונות צולמו…
אבל הוא לא הצליח להוריד את העיניים מקתרין.
אין ספק שאלה הפנים שלה,
אך את הבעותיה הוא לא זיהה.
הקתרין שבתמונות אינה אשתו.
אוי ואבוי.
זו אישה צעירה מלאת תשוקה,
מתענגת ללא שום מעצורים.
המיניות שלה, בצורתה הטהורה, מנותקת ממנו.
הוא לא מסוגל לזהות את קתרין הזו,
ולא את תחושת הגירוי המיני שהוא חווה, המסתתרת תחת החרדה והכאב שלו.
את תמיד מתקשרת לאימא שלך פעם בשבוע.
אבל לאחרונה היו לכן שיחות חפוזות ושטחיות,
ואת מרגישה שמגיע לה יותר.
אימא שלך מתחילה לבלבל תאריכים וזמנים,
אבל אין סיבה לדאגה. עדיין לא.
הלו?
אימא. מה שלומך?
איך עובר השבוע?
נהדר. תודה.
שקט, את יודעת, אבל נחמד מאוד.
מתי חזרת מהחופשה?
ממש מזמן.
את יודעת, נפגשנו הרבה פעמים מאז שחזרתי.
- הלכת לפגוש את התינוקת החדשה של אמה? - כן. הם באו לאסוף אותי.
הם היו אדיבים כל כך.
- קטנה ומקסימה. מחייכת כל הזמן. - כן?
ואיך הולך לניק בעבודה?
כן. כן, הוא אוהב אותה, אני חושבת.
כן, באמת.
פנטסטי. הוא ילד ממש פיקח.
מצטערת שלא באתי לבקר בשבועות האחרונים.
הייתי מעט עמוסה. את יודעת, עם המעבר והכול.
אל תדברי שטויות. באת לפני יומיים.
שמחתי לראות אותך אתמול.
לא, אימא, לא ביקרתי שבועיים.
אני ורוברט עברנו.
לא ידעתי.
עברנו דירה.
תקשיבי, אולי נערוך ארוחת צהריים משפחתית,
ואזמין גם את ניק ואבוא לאסוף אותך?
לא, את לא צריכה לאסוף אותי, קתרין. אני יכולה לעלות לאוטובוס.
טוב. נדבר על זה.
מה עם אלינה? היא מטפלת בכול?
היא נפלאה.
את רוצה שהיא תבוא לעיתים קרובות יותר?
אולי בכל יום במהלך השבוע.
אלוהים, לא. לא.
אנחנו יושבות לראות טלוויזיה יחד.
היא משאירה ריח של קארי על הספה.
- היא בטח מחבבת אותך מאוד אם ככה. - היא נפלאה.
טוב, אימא. כדאי שאחזור להכין את ארוחת הערב ו…
- אני אתקשר אלייך בקרוב. טוב? - טוב, יקירתי.
- אני אוהבת אותך. כן. ביי, ביי. - ביי. תשמרי על עצמך. ביי. ביי.
את יודעת שאת נמנעת מהתעסקות בהידרדרות המתונה של אימא שלך.
אין עדיין אבחנה, אך היא הופכת ניכרת יותר ויותר.
- הארוחה תהיה מוכנה ב־19:00. יאמי! נשיקות -
רוברט יודע מתי התמונות צולמו.
במהלך טיול לאיטליה.
הוא זוכר שהוא פספס חלק מהחופשה.
הוא חזר הביתה בטיסה מוקדם מהצפוי…
- קתרין הארוחה תהיה מוכנה ב־19:00. יאמי! נשיקות -
וקתרין וניקולס נשארו לבדם.
- הלו? - ניק. היי, זה אבא.
הלו.
תגיד, אכלת?
לא.
אני אקפוץ לביקור,
ואזמין אותך לאכול בחוץ.
נאלצתי לעבוד עד מאוחר ואני גווע ברעב.
נעשה את זה קצר.
נלך לפאב שליד הדירה שלך. האמת שזה בדרך הביתה.
אימא מנסה לתפוס אותך, דרך אגב.
כן. כן. כן, אני יודע. אני יודע.
דיברתי איתה, אין סיבה לדאגה.
נתראה בקרוב.
טוב.
- ארוחת הערב מוכנה? נשיקות -
רוברט לא ענה לשיחות ממך או להודעות ששלחת.
את מוטרדת. הוא אפילו לא התקשר כדי להתנצל.
את חושבת שהוא מתנהג באנוכיות. הוא לא חושב עלייך.
את פגועה.
- כבר 19:45 -
- חבל שלא אמרת לי קודם, נשיקות -
קתרין טועה.
הדבר היחיד שרוברט עשה בשעתיים האחרונות היה לחשוב עליה.
- מעדניית ליסבון -
לפני שהוא פגש את קתרין…
לרוברט לא היה הרבה ניסיון מיני.
ועל אף שהם מעולם לא דנו בנושא…
- קתרין מה קורה? -
הוא תמיד חשש שקתרין הייתה מנוסה יותר ממנו.
ולכן הוא תמיד הרגיש חסר ביטחון.
- שנצא? - אני עדיין לא מוכן.
זה בסדר. אני אחכה לך בפנים.
שב. רק אני פה.
הדירה מסריחה ממריחואנה.
רוברט לא היה בה
מאז שהוא וקתרין עזרו לניקולס לעבור לפני שלושה חודשים.
המקום דוחה בעיניו.
הוא חושב שזה דבר רגיל בדירת סטודנטים.
אבל ניקולס לא סטודנט.
רוברט לא מוכן להודות,
אבל הוא מאוכזב מאוד מהישגיו של ניקולס.
הוא מספר לעצמו שלבנו היה פעם פוטנציאל רב,
והוא שוב מתמלא בכעס על קתרין.
היא אשמה.
היא תמיד נתנה עדיפות לעבודתה ולהנאותיה,
והזניחה את בנה.
וכעת היא הרחיקה את ניקולס.
היא שכנעה את רוברט
שיעשה לו טוב להיות עצמאי.
קדימה. מונפלייה?
יש להם קרוקט לחי חזיר שאתה אוהב מאוד.
אתה יכול לחכות בחוץ. אני כבר מגיע.
אין מה למהר.
כן, מסקרן איפה משיגים את זה.
לא, אני אשמח למצוא עבודה
שבה מרוויחים יותר.
זה מעולה.
לא יודע. אולי.
אני חושב שאני רוצה להגיע ל…
לדרגת מנהל ודברים כאלה.
דיברו איתי על תקופה בת חמש שנים.
אני חושב שאמרו שההתלמדות מסתיימת אחרי חודש,
ואז אתחיל לקבל הטבות עובדים וכאלה.
זה יהיה מעולה, נכון?
כן. כן. פנטסטי.
איך הולך עם הדירה?
לא הייתי בה הרבה לאחרונה.
- למה? - הכרתי בחורה
ואני נמצא די הרבה בדירה שלה.
תספר לי עליה.
אין הרבה מה לספר האמת.
אני לא חושב שהיא תמצא חן בעיני אימא.
זה לא עניינה, לא? מי היא שהיא תשפוט אותך?
הבחורה הזו… איך היא?
אנחנו מקווים לצאת לחופשה יחד בקיץ,
אבל אני לא יודע אם אצליח לחסוך מספיק כסף.
חופשה איפה?
מקום זול.
אולי מיורקה או ספרד.
מה עם איטליה?
אולי. יש שם חופים נחמדים?
כן, כמובן.
אתה לא זוכר שהיינו שם בחופשה כשהיית קטן?
- לא. - כן, היית בערך בן חמש.
אני נאלצתי לחזור הביתה באמצע הטיול בגלל עבודה.
השארתי אותך ואת אימא לבד.
- במעורפל. לא ממש. - כן. רק לכמה ימים.
היו לי רגשות אשמה קשים.
לא הייתי צריך להשאיר אותך לבד עם אימא שלך.
לא צריכים להיות לך רגשות אשמה, אבא, כי אני לא זוכר.
לא, אבל יש לי רגשות אשמה.
אתה בטוח שאתה לא זוכר?
אימא לא נפגשה עם אחד החברים שלה?
אמרתי לך… אני לא זוכר.
קח את החברה שלך למקום יפה. אני אעזור לך.
אני אשמח, אבל זה לא ימצא חן בעיני אימא.
היא אומרת שזה מנוגד לכללים ושאני צריך להסתדר לבד.
שתלך לעזאזל.
תודה.
- רוצה עוד בקבוק? - לא, אני מסודר.
הוא נורא באופן בלתי נסלח.
טוב. אני כבר חוזר.
מה קרה?
יקירי?
אלוהים.
הן נשלחו למשרד.
מי שלח אותן?
אני לא יודעת.
למי עוד יש אותן?
אני לא יודעת.
את לא יודעת.
הן עשויות להיות בכל רחבי הרשת בקרוב. שבי.
תסתכלי עליהן.
מי נתן לך אותן?
תסתכלי עליהן.
בבקשה, אני פשוט…
תסתכלי עליהן היטב.
בבקשה, רוברט. אני יכולה להסביר.
אני פשוט… יקירי, בבקשה תפסיק.
איך יכולת?
אני ממש מצטערת.
אלוהים, הייתי צריכה לספר לך.
מה בדיוק קרה?
זה לא…
זה קרה מזמן. אני…
אני יודע בדיוק מתי. ישנו יחד בחדר השינה הזה.
כן, אני יודעת. הייתי צריכה לספר לך.
למיטב זיכרוני בקושי שכבנו בזמנו.
ולכן קניתי לך את התחתונים האלה.
רוברט, תפסיק. אני אספר לך, אבל תקשיב לי.
- עכשיו אני מבין הכול. - אני אספר לך אם תהיה מוכן להקשיב.
אחרי החופשה ההיא…
אחרי… תני לי לדבר, קתרין.
אחרי החופשה הארורה ההיא
אמרת לי שאת רוצה לחזור לעבוד.
- כן. נכון… - כן. ״אני מדוכאת.
אני מתגעגעת לעבודה. אני כבר לא יודעת מי אני.״
אלה היו שטויות.
השתעממת להיות אימא. השתעממת להיות נשואה לי.
- לא. לא. לא. - לא, השתעממת,
- והיית זקוקה לתשומת לב. - לא, רוברט. זה לא…
אלוהים יודע עם מי עוד היית.
כל הנסיעות העסקיות הארורות האלה.
לא, לא, לא. רוברט, בבקשה.
אין פלא שתמיד יש לך מיגרנות בכל פעם שאני רוצה לשכב איתך.
אני יודעת. אני מצטערת.
- זה לא כי אני לא רוצה. - אף פעם לא עמדתי בציפיות שלך.
לא. עמדת. אתה עומד בציפיות שלי, יקירי.
הייתי צריך להקשיב למשפחה שלי. הם הזהירו אותי מפנייך!
יקירי, בבקשה תפסיק. תקשיב לי בבקשה, יקירי.
להקשיב לך?
לא רציתי שתעזוב אותנו שם.
אתה זוכר?
ביקשתי ממך לא ללכת. לא לחזור לעבודה,
לא לעזוב את ניק ואותי.
זוכר? לא רציתי להיות לבד. רציתי להיות…
לא ייאמן. את אומרת ש…
- לא. רציתי להיות… - את אומרת שאני אשם.
- לא, לא. - את תמיד הקורבן,
נכון?
כן. אני…
לא, לא. את באמת חושבת שאת יכולה להצדיק את המעשים שלך?
את מתמרנת את כל סובבייך
ומציגה את עצמך כקתרין הקדושה.
אל תהיה רשע.
אני… רשע? קתרין.
זה המשיך?
- לא. - מי הוא היה?
הוא…
- אני רוצה לדעת מי הוא היה. - בבקשה, יקירי.
הוא היה איזה מלצר איטלקי?
- לא. הוא לא. - זה היה זיון של חופשה?
- כמו נערה חרמנית. סטוץ. - לא.
או תייר בריטי בטיול מאורגן.
- קצת שמש, כמה בירות… - לא.
והם יעשו הכול.
מן הסתם הם לא נמצאים עם הילדים שלהם, נכון?
אני יודעת. אבל זה לא היה… ככה.
איך זה היה? כי הוא צילם תמונות של ניק.
הבן שלנו היה שם. הבן שלנו.
- אני יודעת. אני מצטערת. אני ממש מצטערת. - איך יכולת לעשות לו את זה?
מילא עשית את זה לי, אבל לו?
אין פלא שהוא בקושי מדבר איתך.
אין פלא שהוא לא מסוגל להסתכל עלייך.
האם זה בגלל מה שהוא ראה?
- לא. לא. לא. - הוא ראה את זה?
או שהוא שמע את זה?
לא, ניק לא שמע כלום. אני נשבעת לך.
דאגתי שהוא לא ישמע או יראה כלום.
פנטסטי. את אם המאה.
אולי נוסיף את זה לשאר הפרסים שלך?
אני אימא גרועה. אני יודעת.
אבל הוא לא שמע כלום. הוא לא יודע כלום.
הוא קרא את הספר, נכון, קתרין?
כן, אני יודעת. אבל הוא לא קישר בין הדברים.
- לא ייאמן. - אז…
הוא כתב אותו?
מה אמרת? אני לא שומע.
- הוא לא יכול היה… - אז מי כתב?
אני לא יודעת.
- אני חושבת שאבא שלו. - אבא שלו?
כן. אני חושבת שאבא שלו.
אלוהים אדירים. הוא היה ילד?
בן כמה הוא היה?
הוא נפטר. הוא מת.
לכן לא סיפרת לי.
חשבת שחמקת מאחריות.
לא, חשבתי שאוכל לשכוח מזה.
- זה מה שאני מנסה לומר לך. - חשבת שחמקת מאחריות.
אני לא מסוגלת. בבקשה, יקירי. בבקשה.
- אני רוצה לספר לך. - חשבת שחמקת מאחריות.
בבקשה אל תלך. אני אספר לך הכול.
- בבקשה. - אל תיגעי בי, קתרין.
בבקשה, רוברט. אל תלך. בבקשה תישאר. אל תעזוב אותי.
- זה בסדר. אני פשוט אקרא את הספר. - יקירי. יקירי. בבקשה. בבקשה.
אמרתי לך לא לגעת בי!
טוב. אני ממש מצטערת.
רוברט, בבקשה אל תעזוב אותי.
אל תלך.
רוברט! רוברט! בבקשה אל…
זה לא מה שאתה חושב, יקירי!
- מבוסס על הרומן מאת רנה נייט -
- שאנטי שאנטי שאנטי -
תרגום: גלעד וייס