Tog du ett foto av mig?
Jag…
- Det var det jag trodde. - Förlåt mig.
Du var bara en silhuett mot oceanen.
En silhuett?
Var jag det?
Ja. Det var en aura omkring dig.
Du vet väl att det här är Medelhavet?
Du sa att det var en ocean.
Det är ingen ocean.
Det vet jag väl.
Så, berätta om den här…
…randen av solen som du pratade om.
Det var som en aura.
En aura?
Ja.
Tyckte du om den här auran?
Ja.
- Du tyckte att den var vacker? - Ja.
Hur vacker?
Mycket.
Mycket vacker.
De här fotona av auran…
…vad tänker du göra med dem?
Tänker du titta på dem?
Tänker du titta på aurorna?
Jag är hungrig.
Är du hungrig?
Kan jag få fiskpinnar?
Fiskpinnar? Säkert att du inte vill ha pasta?
Jag vill ha fiskpinnar.
Fiskpinnar? Det kan du få hemma.
- Vill du inte ha spaghetti? - Nej, jag vill ha fiskpinnar.
Pizza, då?
Hurra, pizza.
Blir det bra? Vilken sort?
Bara vanlig med ost och tomat.
Ingen svamp? Kanske… Oj.
Låt mig.
- Du behöver inte. Här. - Nej, det gör jag gärna.
Tack. Jag har bokstavligen händerna fulla.
Vad heter du, kompis?
Jag heter Nicholas.
Nicholas. Hur gammal är du?
Jag är fyra år.
Fyra? Det var mycket det.
- Inte alls. - Jo, det är det.
Inte alls.
Visst är det. Titta, den här är en och det är lite.
Det här är två och det är mer.
Det här är tre och det är många.
Men det här är fyra och det är mycket.
Det här är en och det är lite.
- Det här är två och det är mer. - Ja?
Det här är tre och det är…
Många.
- Ja. Det här är tre… - Ja.
…och det är många.
Det här är fyra. Det är mycket.
- Jösses. - Just det.
Du låg vaken mest hela natten,
plågad av nya minnen som du vill glömma.
Du somnade slutligen halv fem på morgonen.
Du vaknar med vissheten att din första prioritet måste vara
att skydda din familj.
Att återfå en balans.
Ja. Visst.
Jag gör vad jag kan, men det skulle försätta oss i ett sämre läge
hos Riksrevisionen än vi befinner oss i just nu.
Ja, konstig fråga.
Självklart vill jag fortsätta förvalta fonderna.
Tja… Vad? Det bestämmer inte du.
Det beslutet måste fattas
av majoriteten av familjen och med stiftelsens godkännande.
Du tänker tillbaka till dagen innan,
när du nästan berättade allt för Robert
men är glad att du lät bli.
Okej.
Han tror sig vara den starka, men det är han inte.
Ni träffades när han just hade tagit universitetsexamen.
Han är två år yngre än du.
Han var blyg,
vilket fick honom att verka yngre än han var.
Du kände dig genast beskyddande gentemot honom.
Okej, jag ska inte skrika om du inte gör det.
Den skiten la på i örat på mig.
- Var det Hugo? - Ja, den odugliga fan
hotar att ta välgörenhetsstiftelsen till en annan firma.
- Inte så broderligt. - Nej, för han är min halvbror.
Kom igen. Han är inte så farlig som han låter.
Nej, men problemet är att han rör upp vågor
och oroar resten av familjen.
Ena gnälliga jävlar.
Du förstår, de ser alla dessa välgörenheter och sånt
som ett sätt att komma undan skatt genom greenwashing.
De inser inte att de faktiskt måste göra sitt jobb…
- Du vet vad du gör… - …annars… Ja.
Ja, jag vet.
Låt mig laga middag ikväll.
Så rart av dig att erbjuda dig,
men du har varit så pressad över boken, så det behövs inte.
Åh, den. Det är ingenting.
- Den är ingenting. Bara nonsens. - Är du säker?
Ja. Jag tittar förbi jobbet ett tag,
kommer tillbaka hit och donar lite,
sen lagar jag mat och gör den där sole meunière du älskar.
Okej. Det låter jävligt gott.
Vi kan vara lite stygga
och dricka upp flaskan Puligny-Montrachet som Roger gav oss.
Okej. Måste kila.
Nån måste hålla ordning på den där gnälliga familjen.
- Tog jag mina nycklar? - I din ficka, raring.
Äktenskap är bräckliga.
Inte bara ert, utan alla äktenskap.
Man måste upprätthålla en balans,
och du tror dig ha lyckats med det.
- Ursäkta. Kan du hjälpa mig? - Jadå.
Självklart. Vad behöver du?
Jag letar efter en dammsugare.
Nån särskild sort?
Tja, min fru brukade sköta de flesta hushållssysslorna.
- Hon är död nu. - Tråkigt att höra.
Vänligt av dig.
Jag behöver väl en som är lätt.
Nåt som en gamling som jag orkar bära upp och nedför trapporna.
Visst. Jag vet nog precis vad du söker.
Följ med mig, tack.
Det här är en Dyson, dammsugarnas kung.
Väldigt kraftfull. Oslagbar sugkraft, faktiskt.
Det finns ingen starkare på marknaden.
Och den är lätt, så man kan enkelt bära den upp och nedför trappor.
Fascinerande. Den är lite…
Det är en märklig maskin, eller hur?
Den är bäst i sitt slag. Revolutionerande teknik.
- Den är ju inte billig. - Jaså, hur mycket?
Tvåhundranittionio pund.
Jag vet inte. Jag kanske klarar mig bättre
med nåt som liknar min gamla dammsugare.
Nåt som… den där.
Just ja, Hoover Breeze Evo.
Mycket mindre sugkraft. Ett prisvärt val.
Får jag… Kära nån. Den är bra mycket tyngre, eller hur?
Jag vet inte om jag orkar med den
i trapporna, du vet.
Jag antar…
Kanske nåt icke-elektriskt är bättre.
En Bissell. Visst heter de så?
Med rullar som fångar upp dammet när de rullar över…
Just det. Den där. Kanske en sån?
Hur tjock är mattan i din våning?
Ingen våning, utan ett hus.
Det är ett radhus med trädgård och…
Heltäckande matta eller mattor? Eller rena golvet?
Tja, på nedervåningen är det trägolv med några mattor.
På övervåningen är det mest heltäckande mattor. Vad föreslår du?
Båda gör jobbet.
Men vad är skillnaden mellan dem?
De går inte att jämföra.
Den ena är en Maserati, den andra en Toyota Camry.
Jag har ingen bil.
Vad jag menar är att båda gör samma jobb,
men den ena gör det bättre.
Vilken skulle du ta i mitt ställe?
Dyson-dammsugaren.
Du är experten.
Du blir nöjd. Väl värd pengarna.
Jag kunde inte undgå att märka hans otålighet.
Vad gjorde honom så nervös?
Säkerligen inte en gamling som inte kan välja rätt dammsugare.
Vill du ha den hemkörd?
Kostar det extra?
Nej, vi erbjuder fri hemkörning för köp över 50 pund.
Så snällt.
Hemkörning eller tar du den med?
Hemkörning vore fint.
Ditt namn, tack.
Józef Teodor Konrad Korzeniowski.
Vill du bokstavera, tack?
J-Ó-Z-E-F.
Med akut accent över O.
Vad är akut accent?
Tja, akut accent lutar åt höger
till skillnad från grav accent som lutar lite åt vänster.
Som man finner över A i à propos.
Jaha. Bäst att du skriver ner det.
Och adressen, tack.
Jag gav honom Joseph Conrads riktiga namn.
Inte för att han vet vem Joseph Conrad var,
men det namnet får honom att skriva fler bokstäver
och troligen få ont om utrymme.
Är det L efter S?
Det är ett K.
TILL NICHOLAS RAVENSCROFT
Hur vill du betala?
Om det går bra betalar jag helst med kreditkort.
Är du säker på att jag inte borde ha valt den andra?
Som sagt, du har köpt en fantastisk dammsugare.
- Det är bara att jag inte… - Ursäkta?
Jag är inte säker. Hur ska jag uttrycka det?
Det är mycket pengar för nån med min pension.
- Men… - Jag beklagar verkligen.
Jag… tror inte att jag kan köpa den.
Förlåt att jag ändrar mig så här.
Du har varit till stor hjälp. Hoppas att jag inte har slösat din tid.
Tack.
Jag hade hoppats att han närapå lyckats
övertala mig att köpa nåt jag inte behöver,
men han var hopplös.
Totalt oduglig.
Han skulle bli lätt att fånga.
God morgon, Catherine. Grattis till utmärkelsen.
Tack, Jodie.
- God morgon, Catherine. - Jisoo.
Hur gick det?
Det gick bra.
Jag vet att du hatar sånt.
Gratulerar, Catherine.
Tack, Meg.
Du har många gratulationskort.
- De här är från ledningen. - Så vackra.
Ja, de skickade champagne också.
Är det där utmärkelsen?
Åh, jodå.
- Får jag hålla i den? - Visst. Den är tung.
- Grattis, Catherine. - Tack.
Gratulerar, Catherine.
Jag vill se Simons min
när han ser utmärkelsen.
Hur går det med flytten?
Det går väl bra.
Flytten pågår väl ända tills man flyttar nästa gång.
- Kaffe? - Ja, tack.
- Bra gjort förresten, Cathy. - Tack ska du ha, Simon.
Så vad händer nu?
Tja, nån vill göra min dokumentär till en långfilm.
- Ja. En film. - Det är…
- …ju jättebra. - Visst är det?
Men jag tror inte att amerikaner
helt kan relatera till kulturen på internatskolor.
- Jag tror inte det. - Just det.
Men de vill att Jodie Foster spelar rollen.
- Jaha. - Ja.
Alltså, Jodie är jättebra.
- Visst är hon? - Ja.
Om du vill prata om det, så säg bara till…
- Gärna. - …för jag har erfarenhet
av filmfolk.
- Ja, jag vet. - Okej.
- Tack, Simon. - Ingen orsak.
Är det sant? En filmversion?
Nej. Jag ville bara se hans min.
Du är för hemsk.
Visst är jag?
FOTOFRAMKALLNING
Här är fotona, negativen och USB-minnet.
Jag väntade mig att labbet skulle vägra att göra dubbletter,
på grund av fotonas explicita innehåll,
men de sa inte ett ord.
ROBERT RAVENSCROFT PERSONLIGT OCH BRÅDSKANDE
Jag hade min ammunition.
Nu skulle jag bara kasta granaten.
Ja. Man trycker där. Okej?
- Ha en bra dag, sir. - Tack detsamma.
Du vet att bara en handfull människor
kan ha kunskap om händelserna som inspirerade till boken,
och du anklagar dig själv
för att du inte undersökte saken lika noggrant som
du hade undersökt andra historier.
VILKA VET POLISEN
VITTNET - KYPAREN
FAR = DÖD MOR = DÖD?
Du träffade bara Nancy Brigstocke en gång, för tio år sen,
och du tänker att du kanske underskattade hennes styrka.
Den där bräckliga gamla kvinnan kanske besegrade döden
och nu går på offensiven mot dig också.
- Mrs Brigstocke? - Ja.
Jag är Catherine.
- Vill du ha te eller kaffe? - Nej, tack.
Jag beklagar förlusten.
Ursäkta?
Din man…
Du skrev i brevet
- att din man hade dött. - Ja. Tack.
Ja.
Så… vad kan jag göra för dig?
Tänker du nånsin på mig?
För jag tänker på dig varje dag.
Det förvånade mig att jag aldrig hörde från dig.
Du kom inte ens till min sons begravning.
Du skickade inte ens blommor.
Ja. Nej.
Ja, jag beklagar det…
Du kunde åtminstone ha gjort det.
Det minsta man kan begära efter det som hände.
Du är också en mor. Du borde förstå.
Jag är här nu, mrs Brigstocke.
När det hände sa du till polisen att du aldrig hade träffat min son förut.
Jonathan.
Men det hade du gjort.
Du hade träffat honom, eller hur?
Ja.
Så varför ljög du? Varför sa du inte sanningen?
Jag trodde inte att det skulle göra nån nytta.
Nytta? Nytta för vem? För dig?
Nej. Nytta för nån alls.
Jag förstår. Du gick vidare.
Du slapp ta ansvar.
Du klarade dig. Bara ännu en dold hemlighet.
- Nej. - Mitt liv har varit bara sorg sen dess.
Varenda dag.
Jag måste sluta arbeta. Jag miste allt.
Ja. Jag beklagar det.
Så om du vill göra det rätta
bör du ta bladet från munnen,
för det här är nog den sista chansen du får.
Du måste förstå att det inte är lätt, mrs Brigstocke.
Det är faktiskt väldigt komplicerat…
Komplicerat? Nej, nej, det är inte komplicerat.
- Jag är döende. I cancer. - Jag…
Jag beklagar verkligen.
Så det är inte så komplicerat, eller hur?
Jag är ledsen. Jag tror inte att jag…
Det finns nog ingenting jag kan säga för att hjälpa dig.
Din son heter Nicholas, eller hur?
Ja.
Jag vill träffa honom.
Ursäkta?
Jag vill träffa din son.
- Nej. - Bara en kort stund.
- Det kan jag inte tillåta. - Du förstår nog varför.
Din son lever och har hälsan, men min son ruttnar i en grav.
Nicholas har min son att tacka för sitt liv.
Han bör få veta att han inte skulle leva om det inte var för Jonathan.
Jag är ledsen. Det var ett misstag att komma hit.
Du är nåt alldeles extra.
Hur kan du sova på nätterna? Hur kan du leva med dig själv?
Jag beklagar din sjukdom men kan inget göra för att hjälpa.
- Han räddade din son. - Jag önskar att han inte gjort det.
Är det inte uttröttande att låtsas vara nån du inte är?
Just det. Fly undan, du.
Nancy Brigstocke dog 2011.
- Sörjd och saknad av sin man. - Nej, han är död.
MRS BRIGSTOCKE FIRAR 20 ÅR SOM LÄRARE
Nej, han lever i högsta grad.
Han heter Stephen Brigstocke och är 77 år gammal.
Före detta lärare, utbildad i Cambridge. Bor i London.
Har du hans kontaktuppgifter?
- Här. Adress och telefonnummer. - Tack.
Jag har mejlat dem till dig.
Ta inte kontakt.
Jag vill bara veta vad han har haft för sig de senaste åren.
Så, vad handlar det om?
STEPHEN BRIGSTOCKE PEDOFIL?
Jag vet inte än.
Det är säkert ingenting. Bara… Tack, Jisoo.
- Tack. - Ingen orsak.
Nu har du ett namn och ett ansikte på det som hotar dig.
Du har tagit kontroll över processen.
Du har återfått fokus.
Du känner dig trygg igen…
…men du förstår att du måste ta itu med Stephen Brigstocke
innan han gör verklig skada.
ROBERT SER FRAM EMOT MIDDAG
Dörrar stängs.
Hallå, HOPE, det här är Janise. Vem söks?
HOPE VÄLGÖRENHETSSTIFTELSE
Ursäkta?
Ja. Kan jag hjälpa er?
Ja, jag har ett paket till mr Robert Ravenscroft.
Ni kunde ha lämnat det i receptionen där nere.
Ja, jag vet, men han väntar på det
och jag blev tillsagd
att se till att det kom fram i god ordning.
- Jag säger till hans sekreterare. - Tack.
Nedåt.
Dörrarna stängs.
- Hej, Rex. - Hej, Catherine.
- Hur är sjötungan? - Härlig idag. Simmar än.
Fint. Jag tar två. Tack.
Visst. Vill du ha dem fileade?
Nej. Skär av huvudena, bara.
- Okej. - Tack.
Tidigare i er relation
gjorde du en resa till Paris med Robert.
På en restaurang vid Île Saint-Louis
åt ni båda sjötunga meunière, som han älskade.
Du är ingen mästerkock, men du lärde dig det receptet.
Du lagar det varje gång
du vill att ni båda ska minnas en gladare, lättare tid.
Klar att ta med.
- Vill du ha huvudena? - Nej. Behåll dem.
- Ge dem till Emma. - Okej. Tack.
- Vi ses. - Hej då.
Robert.
Här är akterna du bad om, och det här kom tidigare.
Du hade visst väntat på det.
Tack. Lägg det på skrivbordet, bara.
Nåt annat, Robert?
Nej. Det var allt. Ha en bra kväll, Emily.
Tack detsamma, Robert.
Lämna dörren öppen, tack.
Ja.
Robert är förvaltare vid en firma
som tjänar som paraply för många icke-statliga organisationer,
varav många grundades av hans familj för välgörenhet och att vinna prestige,
men också för att kringgå lagar mot penningtvätt.
EN FULLKOMLIG FRÄMLING E. J. PRESTON
Emily!
- Robert? - Ursäkta, Emily.
Varifrån kom det här?
Nån lämnade det i receptionen.
- Vem? - En gammal man, sa Janise.
Du väntade på det, sa han. Han sa inget mer.
Hur såg den här mannen ut?
Hon sa att han såg lite ovårdad ut, men han var hövlig.
Han bara lämnade kuvertet och gick.
- Nåt problem? - Nej då.
Inte alls. Tack. Vi ses imorgon.
- God kväll, mr Ravenscroft. - God kväll.
Dörrar stängs.
Han känner igen hotellet där fotona togs…
…men vad han inte kan ta ögonen från är Catherine.
Ansiktet är otvivelaktigt hennes,
men dess uttryck är inte det han känner igen.
Den här Catherine på fotona är inte hans fru.
Åh, kära nån.
Det här är en ung kvinna som är full av åtrå
och ohämmat hänger sig åt njutning.
Hennes sexualitet i sin rena form, skild från honom.
Han känner inte igen den här Catherine,
inte upphetsningen han känner, dold under hans ångest och smärta.
Du försummar aldrig att ringa din mor en gång i veckan.
Men på sistone har det varit korta, hastiga samtal,
och du känner att hon förtjänar mer.
Din mor börjar bli förvirrad angående datum och klockslag,
men det finns inget att vara orolig för än.
Hallå?
Mamma. Hur mår du?
Hur har veckan varit?
Bara bra. Tack.
Stillsam, men väldigt trevlig.
När kom du tillbaka från semestern?
Jag har varit hemma länge nu.
Vi har ju träffats många gånger sen dess.
- Har du sett Emmas nya bebis? - Ja. De kom och hämtade mig.
De är så snälla.
- Hon är så söt. Bara ler. - Gör hon?
Hur går det med Nick och jobbet?
Ja. Han trivs, tror jag.
Det gör han verkligen.
Fint. Han är en sån intelligent pojke.
Förlåt att jag inte har kommit på några veckor.
Det har varit lite hektiskt med flytten och allting.
Var inte dum. Du var ju här för två dagar sen.
Det var roligt att se dig igår.
Nej, mamma, jag har inte varit hos dig på två veckor.
Robert och jag har flyttat.
Det visste jag inte.
Vi har flyttat till ett annat hus.
Du, vi kan väl ha en familjelunch,
så kan Nick komma och hämta dig med bil?
Nej, ni behöver inte hämta mig, Catherine. Jag kan ta bussen.
Okej. Vi kan prata om det sen.
Hur mår Aleena? Tar hon hand om allting?
Hon är toppen.
Jaha. Vill du att hon kommer oftare?
Jag menar, kanske varje vardag.
Herregud, nej.
Vi sitter och ser på tv tillsammans.
Soffan luktar curry när hon suttit där.
- Då tycker hon visst om dig. - Hon är så rar.
Okej, mamma. Jag ska väl fortsätta med maten…
- Men jag ringer snart. Okej? - Okej, raring.
- Älskar dig. Hej då. - Hej då. Var rädd om dig.
Du vet att du har undvikit tanken på din mors långsamma nedgång.
Den har ingen diagnos än, men den märks mer och mer.
MIDDAGEN ÄR KLAR KL 19. MUMS! XXX
Robert vet var fotona togs.
Det var under en Italienresa.
Han minns att han missade den delen av semestern.
Han hade flugit hem tidigt…
MIDDAGEN ÄR KLAR KL 19. MUMS! XXX
…och lämnat Catherine och Nicholas kvar.
- Hallå? - Nick. Hej, det är pappa.
Hej.
Jo, har du ätit?
Nej.
Jo, jag tänkte komma förbi
och bjuda dig på middag.
Jag var tvungen att jobba över och jag är jättehungrig.
Det blir en snabbmiddag.
Vi går till puben nära dig. Den ligger på vägen hem, faktiskt.
Mamma försöker få tag i dig förresten.
Ja. Jag vet.
Jag har pratat med henne, ingen fara.
Då ses vi snart.
Okej.
MATEN ÄR KLAR? XX
Robert har inte svarat på dina påringningar och sms.
Detta bekymrar dig. Han har inte ens ringt och bett om ursäkt.
Du tycker att han är självisk som inte tänker på dig.
Du är sårad.
KLOCKAN ÄR REDAN 19:45
DU BORDE HA SAGT TILL TIDIGARE X
Catherine har fel.
De senaste två timmarna har Robert inte gjort annat än tänkt på henne.
Innan han mötte Catherine
var Robert sexuellt oerfaren.
Och fast de aldrig pratade om det…
CATHERINE VAD PÅGÅR?
…fruktade han alltid att Catherine var mer erfaren än han.
Det fick honom jämt att känna sig osäker.
- Ska vi gå? - Jag är inte riktigt klar.
Ingen fara. Jag kommer upp och väntar.
Sätt dig. Det är ingen här.
Det stinker av knark där inne.
Robert har inte varit där
sen han och Catherine hjälpte Nicholas att flytta in för tre månader sen.
Han finner stället frånstötande,
men tänker att det är väntat i en lägenhet full av studenter.
Fast Nicholas är inte en student.
Robert vill inte medge det,
men han är djupt besviken över vad Nicholas har blivit.
Han intalar sig själv att hans son hade stor potential en gång,
och han fylls återigen av vrede mot Catherine.
Det är hennes fel.
Hon har alltid satt sitt arbete och sina nöjen främst,
och försummat sin egen son.
Och nu har hon skjutit undan Nicholas.
Hon övertalade Robert om
att det vore bra för Nick att vara självständig.
Kom igen nu. The Montpelier?
De har såna där fläskkroketter som du älskar.
Du kan vänta där ute. Jag kommer strax.
Ingen brådska.
Ja, jag undrar hur högt du kan komma.
Ja, det vore toppen om jag kunde komma upp mig
och tjäna lite bättre.
Ja, utmärkt.
Jag vet inte. Kanske.
Jag hoppas kunna avancera till typ
avdelningschef eller så.
De har talat om, typ, en femårsplan.
Efter en månad, sa de visst, när praktikanttiden är över
ska jag börja få löneförmåner och sånt.
Jag menar, det vore väl bra?
Ja. Det vore toppen.
Så, hur är det att bo där i lägenheten?
Jag har inte varit där så mycket.
- Varför? - Jag har träffat en tjej,
och jag har varit mycket hemma hos henne.
Berätta om henne.
Det finns inte mycket att berätta.
Jag tror inte att mamma skulle gilla henne.
Det har inget med henne att göra. Vem är hon att döma dig?
Så, den här tjejen, hurdan är hon?
Tja, vi tänkte åka bort i sommar,
men jag vet inte om jag får ihop pengarna.
Åka vart?
Nånstans där det är billigt.
Kanske Mallorca eller Spanien.
Italien, då?
Kanske. Har de fina stränder där?
Det är klart att de har.
Minns du inte Italiensemestern när du var liten?
- Nej. - Jo, du var fem år eller så.
Jag måste åka hem i förtid på grund av jobbet.
Jag lämnade dig och mamma ensamma där.
- Jag minns bara vagt. - Ja. Det var bara några dagar.
Jag mådde verkligen dåligt över det då.
Jag borde inte ha lämnat dig och din mamma ensamma.
Du behöver inte må dåligt, pappa, för jag minns inte.
Nej, men jag mår dåligt över det.
Säkert att du inte minns?
Träffade inte mamma en av sina vänner?
Jag säger ju att jag inte minns.
Du borde ta din flickvän till nåt fint ställe. Jag ska hjälpa dig.
Hemskt gärna, men mamma skulle inte gilla det.
Hon tycker att det är mot reglerna, och att jag måste bekosta det själv.
Strunta i henne.
Tack.
- En flaska till? - Nej, det räcker.
Det är obeskrivligt hemskt.
Okej. Strax tillbaka.
Vad har hänt?
Älskling?
Herregud.
De skickades till kontoret.
Vem skickade dem?
Jag vet inte.
Vem mer har dem?
Jag vet inte.
Du vet inte?
De här kan snart ligga ute på internet. Sätt dig.
Se på dem.
Vem gav dig dem?
Se på dem.
Snälla, jag bara…
Se noga på dem.
Snälla Robert. Jag kan förklara.
Jag bara… Snälla sluta, älskling.
Hur kunde du?
Jag är så ledsen.
Åh, Gud, jag borde ha berättat.
Vad exakt hände?
Det är inte som…
Det var så länge sen. Jag…
Jag vet precis när det var. Jag delade det sovrummet med dig.
Jag vet. Jag borde ha berättat.
Som jag minns det hade vi knappt sex ändå.
Därför köpte jag de där underkläderna åt dig.
Robert, sluta. Jag ska berätta, om du bara lyssnar.
- Nu förstår jag. - Om du bara lyssnar.
Efter den semestern…
Det var efter… Låt mig tala till punkt.
Det var efter den jävla semestern
som du sa att du ville börja jobba igen.
- Ja, det gjorde… - "Jag är deprimerad.
Jag saknar jobbet. Jag vet inte vem jag är längre."
Det var lögn.
Du var trött på att vara mamma, att vara gift med mig.
- Nej. Nej. - Du var uttråkad
- och du måste få uppmärksamhet. - Nej, det är inte…
Gud vet hur många andra det har varit.
Alla jävla jobbresor.
Nej, nej. Robert, snälla.
Inte konstigt att du jämt har migrän när jag vill ha sex med dig.
Jag vet. Jag är ledsen.
- Det är inte ovilja. - Jag räcker inte till.
Jo. Det har du. Du räcker till, älskling.
Jag borde ha lyssnat på min familj. De varnade mig för dig!
Älskling, sluta, snälla. Om du bara lyssnar.
Lyssna på dig?
Jag ville inte att du skulle lämna oss där.
Minns du det?
Jag bad dig att stanna, att inte åka hem,
att inte lämna Nick och mig.
Minns du? Jag ville inte vara ensam. Jag ville inte…
Du är otrolig. Du menar att det…
- Nej. Jag ville vara med… - …är mitt fel.
- Nej, nej. - För du är jämt offret,
eller hur?
Tja, ja, det är jag. Jag…
Nej. Du tror faktiskt att du kan rättfärdiga allt, va?
Du manipulerar alla omkring dig
och framställer dig som ett jävla helgon.
Var inte grym.
Jag… Jag är grym? Catherine.
Så, fortsatte det?
- Nej. - Vem var det?
Han…
- Jag vill veta vem fan det var. - Snälla.
Var det nån italiensk kypare?
- Nej. - Var det ett semesterligg?
- Nån kåt tonåring. Ett snabbligg. - Nej.
Eller en brittisk turist på paketresa.
- Lite sol, några öl… - Nej.
…och de är villiga.
Fast de brukar ju inte ha sina barn med sig, eller hur?
Jag vet. Men det var inte så.
Så hur var det? För han tog foton av Nick.
Vår son var där. Vår son.
- Jag vet. Jag är så ledsen. - Hur kunde du göra så mot honom?
Göra det mot mig är en sak, men mot honom?
Klart att han knappt talar med dig.
Han kan inte ens titta på dig.
Är det på grund av det han såg?
- Nej. Nej. - Såg han det här?
Eller hörde han det?
Nej, Nick hörde ingenting. Jag svär.
Jag såg till att han inte hörde eller såg nåt.
Fantastiskt. Du är århundradets mamma.
Ska vi ställa det bredvid dina priser?
Jag är en usel mamma. Jag vet.
Men han hörde ingenting. Han vet ingenting.
Han har ju läst boken, eller hur?
Ja, jag vet. Men han har inte gjort kopplingen.
- Du är otrolig. - Så…
Skrev han boken?
Vadå? Jag hör inte.
- Det är omöjligt. - Så vem gjorde det?
Jag vet inte.
- Hans far, tror jag. - Hans far?
Ja. Jag tror det var hans far.
Men kära nån. Han var ju bara en ungdom!
Hur gammal var han?
Han är död. Han dog.
Det var därför du höll tyst.
Du trodde att du skulle komma undan.
Nej, jag trodde mig kunna glömma det.
- Det är det jag försöker säga. - Ostraffad!
Jag kan inte. Snälla, älskling.
- Jag vill berätta. - Du trodde att du kom undan.
Snälla, gå inte. Jag ska berätta allt.
- Snälla. - Rör mig inte.
Snälla Robert. Gå inte. Stanna. Lämna mig inte.
- Det är okej. Jag läser boken, bara. - Älskling. Snälla.
Rör mig inte, sa jag!
Jag är så ledsen.
Robert, lämna mig inte.
Åk inte.
Robert! Snälla, åk inte…
Det är inte som du tror, älskling!
BASERAD PÅ ROMANEN AV RENÉE KNIGHT
Undertexter: Bengt-Ove Andersson