ДИСКЛЕЙМЕР
Ти мене фотографував?
Я…
- Мені так здалось. - Вибачте.
Ви були силуетом на тлі океану.
Силуетом?
Он як?
Так. І навколо вас був такий ореол від сонця.
Ти знаєш, що це Середземне море?
Ти сказав, що це океан.
А це море.
Я знаю, що це море.
Розкажи мені про цей…
ореол від сонця.
Щось типу аури.
Аури?
Ага.
І тобі ця аура сподобалась?
Так.
- Ти подумав, що вона гарна? - Так.
Дуже?
Дуже.
Дуже гарна.
Знімки цієї аури…
Що ти з ними робитимеш?
Дивитимешся на них?
Розглядатимеш цю ауру?
Я голодний.
Голодний?
Можна мені рибні палички?
Хочеш рибних паличок? Може, краще пасти?
Хочу рибних паличок.
Ти рибні палички їси вдома.
- Не хочеш спагеті? - Ні, хочу палички.
Може, піцу?
Ура, піца.
Підходить? Яку піцу?
З сиром і помідорами.
Без грибів? Може… Ой.
Дайте я.
- Не треба. Я сама. - Я допоможу.
Дякую. Мені справді бракує рук.
Старий, як тебе звуть?
Я Ніколас.
Ніколас. Скільки тобі?
Чотири.
Чотири? Багато.
- Це небагато. - Ще і як багато.
Небагато.
Багато. Дивись, ось один – і це мало.
Ось два – трохи більше.
Ось три – і це вже багато.
А чотири – дуже багато.
Один – це мало.
- Ось два – і це більше. - Так.
Ось три – і це…
Багато.
- Точно. Три… - Так.
…це багато.
Чотири – дуже багато.
- Боже. - Точно.
Вночі ти майже не спала,
бо задихалася від свіжовикопаних спогадів.
Нарешті ти заснула о 4:30 ранку.
Ти прокинулася з упевненістю, що твій пріоритет –
захистити сім'ю.
Віднайти рівновагу.
Так.
Я стараюся, але запевняю, що це лише погіршить
наше становище в Комітеті казначейства.
Так, дивне питання.
Авжеж я хочу й далі розпоряджатися коштами.
Що? Це не тобі вирішувати.
Таке рішення приймається
більшістю родини зі схваленням фонду.
Ти згадуєш учора,
коли ти ледь усе не розповіла Робертові,
і радієш, що передумала.
Добре.
Він вважає себе сильнішим, але це не так.
Ви познайомилися, коли він тільки випустився.
Він на два роки молодший.
Він був сором'язливий,
а тому здавався ще молодшим.
Ти зразу відчула потребу його захищати.
Я не кричатиму, якщо ти не кричатимеш.
Вилупок кинув трубку.
- Це Г'юґо? - Ага. Нікчемний гівнюк
погрожує передати сімейні доброчинні фонди іншій фірмі.
- Не дуже по-братському. - Бо ми зведені брати.
Не зважай. Він гавкає, але не кусає.
Біда в тому, що через його гавкіт
дзявкати почала вся сім'я.
Нестерпна зграя чихуахуа.
Вони бачать у цих організаціях і фондах
податкові знижки й екологічні маніпуляції.
Вони не розуміють, що таки мусять виконувати обіцяне…
- Ти знаєш, що робиш… - …інакше буде…
Знаю.
Я приготую вечерю.
Дуже мила пропозиція,
але ти страшенно переживаєш за цю книжку, тому не треба.
О, ти про це. Пусте.
- Нічого страшного. Дурниці. - Точно?
Так. Я заскочу на роботу,
тоді вернуся й тут приберу,
куплю продуктів і приготую твій улюблений морський язик.
Добре. Це звучить дуже апетитно.
А ще можемо побалувати себе
і відкоркувати пляшку Пюліньї-Монраше від Роджера.
Добре. Я побіг.
Хтось мусить угамувати цих гавкучих шпіців.
- Я взяв ключі? - У кишені, коханий.
Шлюб – тонка справа.
Не лише твій, а загалом.
Потрібно зберігати рівновагу,
і ти вважаєш, що успішно тримаєш свій на плаву.
- Даруйте. Можете допомогти? - Так.
Звісно. Що вам потрібно?
Я шукаю пилосос.
Маєте якийсь на думці?
Домашніми справами завжди завідувала дружина.
- А вона померла. - Мої щирі співчуття.
Ви дуже добрий.
Мабуть, мені потрібен легкий.
Щоб такий стариган, як я, міг підняти його по сходах.
Авжеж. Маю для вас ідеальний варіант.
Пройдіть за мною.
Це Dyson – король серед пилососів.
Надзвичайно потужний. Неперевершено втягує.
Нічого кращого на ринку немає.
Він дуже легкий, тому ви завиграшки піднімете його сходами.
Як цікаво. Це…
химерний пристрій.
Першокласний. Революційна технологія.
- Але й ціна відповідна. - Яка?
Ціна – 299 фунтів.
Не знаю. Мабуть, мені буде зручніше
з моделлю, яка більше схожа на мій попередній.
Щось… такого типу.
Це Hoover Breeze Evo.
Значно слабший. Хороший бюджетний варіант.
Можна я… Лишенько. Він значно важчий.
Не знаю, чи впораюся з ним
на сходах.
Мабуть…
Можливо, краще візьму щось неелектричне.
Bissell. Так вони називаються?
З роликом, який збирає пил, коли ти водиш ним по…
О, так. Це він. Що скажете?
У вашій квартирі товстий килим?
Не у квартирі, у домі.
Це будинок з терасою і садом…
Є килими чи доріжки? Чи гола підлога?
На першому поверсі паркет з килимами.
А нагорі здебільшого килими. Що думаєте?
Вам підійдуть обидва.
А яка між ними різниця?
Їх не варто порівнювати.
Перший – «мазераті», а другий – «тойота камрі».
У мене нема машини.
Просто кажу, що обидва виконають завдання,
але перший – кращий.
Що б ви обрали на моєму місці?
Dyson.
Ви фахівець.
Він не розчарує. І вартий грошей.
Я помітив його нетерплячість.
Що його так дратує?
Точно не стариган, який не може обрати пилосос.
Вам його доставити?
Це за доплату?
Безплатно доставляємо замовлення понад 50£.
Дуже люб'язно.
То вам доставити чи заберете?
Краще вже доставка.
Ваше ім'я?
Джозеф Теодор Конрад Коженьовський.
Продиктуйте по складах.
Джо-зеф.
З акутовим наголосом на «О».
Що за акутовий наголос?
Акутовий наголос відхиляється праворуч,
тоді як тупий наголос відхиляється ліворуч.
Як у словосполученні «на сміх».
Ясно. Краще запишіть.
І вашу адресу.
Я назвав справжнє ім'я Джозефа Конрада.
Він точно не знав, хто такий Джозеф Конрад,
та в його справжньому імені було більше букв,
і воно точно ускладнило б йому запис.
Це «Л» чи «С»?
Це «К».
НІКОЛАСУ РЕЙВЕНСКРОФТУ.
Як будете платити?
Якщо можна, заплачу кредитною карткою.
Може, таки варто купити той інший?
Запевняю, ви купуєте чудовий пилосос.
- Просто я… - Даруйте?
Навіть не знаю. Як би це сказати?
Це велика сума для людини з моєю пенсією.
- Але… - Вибачте, будь ласка.
Я не… Мабуть, я його не купуватиму.
Вибачте, що передумав.
Ви дуже уважний. Надіюся, що не згаяв вашого часу.
Дякую.
Я надіявся, що він спробує
вмовити мене купити якусь абищицю,
але він безнадійний.
Нічого не вартий.
Я легко впіймаю його на гачок.
Кетрін, поздоровляю з нагородою.
Дякую, Джоді.
- Доброго ранку, Кетрін. - Джісу.
Як усе пройшло?
Непогано.
Ти ненавидиш такі вечори.
Кетрін, поздоровляю.
Дякую, Меґ.
Прийшло багато листівок.
- Оці – згори. - Яка краса.
А ще прислали шампанське.
Це нагорода?
О, так.
- Можна потримати? - Звісно. Вона важка.
- Поздоровляю. - Дякую.
Поздоровляю, Кетрін.
Хочу бачити лице Саймона,
коли він побачить нагороду.
Як переїзд?
Він триває.
Зазвичай триває аж до наступного переїзду.
- Кави? - Будь ласка.
- Молодчина, Кеті. - Дякую. Дякую, Саймоне.
То що далі?
Ну, за мотивами документалки хочуть зняти художній фільм.
- Так. Фільм. - Це…
- це чудово. - Скажи?
- Так. - Мабуть, американці
не до кінця зрозуміють культуру шкіл-інтернатів.
- Навряд. - Угу.
Але на роль хочуть взяти Джоді Фостер.
- Ясно. - Так.
Джоді чудова.
- Скажи? - Так.
Якщо захочеш про це поговорити, дай знати…
- Аякже. - …бо я вже працював
з цими кінотворцями.
- Я знаю. - Добре.
- Дякую, Саймоне. - Завжди радий.
Це правда? Про фільм?
Ні. Просто хотіла побачити його вираз обличчя.
Ти жахлива.
Це точно.
ФАХІВЦІ З ПРОЯВЛЕННЯ ФОТОГРАФІЙ
Ваші фото, негативи й флешка.
Я думав, що фотостудія відмовиться зробити копії
через відвертий характер знімків,
але вони нічого не сказали.
РОБЕРТ РЕЙВЕНСКРОФТ ТЕРМІНОВИЙ ЛИСТ
Ось мої боєприпаси.
Залишилося кинути гранату.
Просто натисніть отут.
- Гарного вам дня. - Гарного дня.
Ти знаєш, що мало людей
могли знати про події, за якими написано книжку,
і ти виниш себе,
що не дослідила це питання так само прискіпливо,
як зазвичай вивчаєш питання робочі.
ХТО ЗНАЄ ПОЛІЦІЯ
СВІДОК – ОФІЦІАНТ
БАТЬКО = МЕРТВИЙ МАТИ = МЕРТВА?
Ти бачилася з Ненсі Бріґсток лише раз десять років тому,
і тепер думаєш, що, мабуть, недооцінила її силу.
НЕНСІ БРІҐСТОК
КАФЕ МЕХМЕТ
Можливо, та квола стара жінка поборола смерть
і тепер іде в наступ на тебе.
- Місіс Бріґсток? - Так.
Я Кетрін.
- Будете каву чи чай? - Ні, дякую.
Співчуваю вашій втраті.
Даруйте?
Ваш чоловік…
В листі ви писали,
- що ваш чоловік помер. - О, так. Дякую.
Так.
То… чим можу вам помогти?
Ви про мене думаєте?
Бо я думаю про вас щодня.
Мене здивувало, що ви ні разу зі мною не зв'язались.
Ви навіть не прийшли на синів похорон.
Навіть не прислали квіти.
Так. Ні.
Мені дуже жаль…
Найменше, що ви могли зробити.
Годилося б після всього, що сталось.
Ви теж мати й повинні розуміти.
Я прийшла сьогодні, місіс Бріґсток.
Тоді ви сказали поліції, що не були знайомі з моїм сином.
З Джонатаном.
Але ви були знайомі.
Ви ж були знайомі?
Так.
Чому ви збрехали? Чому не сказали правди?
Я не думала, що це допоможе.
Допоможе? Кому допоможе? Вам?
Що це хоч комусь поможе.
О, точно. Ви живете далі.
«Пронесло», – як то кажуть.
Вийшли сухою з води. Ще одна таємниця.
- Ні. - А я горюю по сьогодні.
День у день.
Я покинула роботу. Усе втратила.
Так. Мені шкода.
Тому якщо хочете вчинити гідно,
то зараз саме час,
бо іншого шансу може й не бути.
Місіс Бріґсток, зрозумійте, це не просто.
Усе дуже складно…
Складно? Ні, не складно.
- Я вмираю. Остання стадія раку. - Мені…
Мені дуже жаль.
Уже не так складно?
Вибачте. Не думаю, що я…
Не думаю, що мої слова якось вас утішать.
Вашого сина звуть Ніколас?
Так.
Хочу з ним зустрітись.
Даруйте?
Хочу зустрітися з вашим сином.
- Ні. - На хвилинку.
- Вибачте, але я не дозволю. - Ви ж розумієте чому.
Ваш син бігає по землі, а мій – в ній гниє.
Ніколас завдячує моєму синові життям.
Він повинен дізнатися, що не вижив би, якби не Джонатан.
Вибачте. Дарма я сюди прийшла.
Ви неможлива.
Як ви спите вночі? Як ви з собою живете?
Мені жаль, що ви захворіли, але я нічим не зараджу.
- Він врятував вашого сина. - Краще б не рятував.
Вас не виснажує постійно вдавати ту, ким ви не є?
Авжеж. Тікайте. Біжіть.
Ненсі Бріґсток вмерла 2011 року.
- Та чоловік її живий. - Ні, чоловік помер.
20 років місіс Бріґсток у школі
Ні, він живий.
Стівен Бріґсток, 77 років.
Учитель на пенсії. Вчився в Кембриджі, живе в Лондоні.
Знайшла його контакти?
- Ось. Адреса й телефон. - Дякую.
Теж відправила тобі імейлом.
Не встановлюй з ним контакт.
Я просто хочу знати, чим він займався ці кілька років.
Що за історія?
СТІВЕН БРІҐСТОК ПЕДОФІЛ?
Ще не знаю.
Нічого такого. Просто… Дякую, Джісу.
- Дякую. - Звертайся.
У загрози з'явилося ім'я й обличчя.
Ти взяла ситуацію під контроль.
Знову зосередилася.
Ти почуваєшся в безпеці…
але розумієш, що мусиш добратися до Стівена Бріґстока
раніше, ніж він наробить лиха.
Роберт Чекаю на вечерю
Двері зачиняються.
Алло, це «НАДІЯ». Говорить Дженіс. З ким вас зв'язати?
ДОБРОЧИННИЙ ФОНД «НАДІЯ»
Даруйте.
Як можу вам помогти?
У мене лист для Роберта Рейвенскрофта.
Ви могли лишити його в адміністратора.
Знаю, але він на нього чекає,
і мене попросили
переконатися, що він потрапить до нього без затримок.
- Я скажу його секретарю. - Дякую.
Ліфт їде вниз.
Двері зачиняються.
- Привіт, Рекс. - Привіт, Кетрін.
- Є морський язик? - Чудовий. Свіжий улов.
Прекрасно. Я візьму два. Дякую.
Добре. Нарізати?
Ні. Лише голови повідрізай.
- Добре. - Дякую.
На початку стосунків
ви з Робертом їздили в Париж.
У ресторані на острові Сен-Луї
ви замовили морський язик, який припав йому до смаку.
Ти не дуже любиш готувати, але той рецепт вивчила.
Ти готуєш його щоразу,
коли хочеш, щоб ви з Робертом вернулися у щасливіші й простіші часи.
Трохи вибився.
- Голови пакувати? - Не треба.
- Віддаси Еммі. - Дякую.
- До зустрічі. - Бувай.
Роберте.
Це документи, які ти просив, а це принесли сьогодні.
Сказали, що ти його чекаєш.
Дякую. Залиши на столі.
Щось іще?
Це все. Гарного вечора, Емілі.
Дякую. І тобі, Роберте.
Не зачиняй двері.
Добре.
Роберт керує фірмою,
яка займається справами неурядових організацій,
більшість з яких заснувала його сім'я для доброчинної діяльності й престижу,
але водночас для обходження законів про відмивання грошей.
ІДЕАЛЬНИЙ НЕЗНАЙОМЕЦЬ І. ДЖ. ПРЕСТОН
Емілі!
- Роберт? - Емілі, вибач.
Де ти взяла цей конверт?
Хтось лишив на рецепції.
- Хто? - Дженіс сказала, що якийсь старий.
Він сказав, що ви його чекаєте. Більше нічого.
Який цей старий був із себе?
Вона казала, що це був бездомний – трохи зачуханий, але чемний.
Він не чекав, просто лишив конверт і пішов.
- Щось не так? - Ні.
Усе гаразд. Дякую. До завтра.
- Гарного вечора. - Взаємно. Дякую.
Двері зачиняються.
Він упізнав готель, де були зняті ці фото…
але не міг відвести очей від Кетрін.
Це точно її лице,
але він ніколи не бачив на ньому такого виразу.
Кетрін з фотографій – не його дружина.
Боже.
Це молода жінка, яку переповнює бажання,
яка з головою віддається насолоді.
Це чиста сексуальність, ніяк з ним не пов'язана.
Він не впізнає цієї Кетрін
і не помічає свого збудження, схованого за тривогою й болем.
Раз на тиждень ти завжди дзвониш мамі.
Хоч останнім часом ці розмови були поспішні й недбалі,
і ти відчуваєш, що вона заслуговує більшого.
Мати почала плутатися в датах і подіях,
але поки що причин для тривоги нема.
Алло.
Мамо, як ти?
Як минув тиждень?
Прекрасно. Дякую.
Тихо, але дуже гарно.
Коли ти вернулася з відпустки?
Уже давно.
Ми після того не раз бачилися.
- Уже бачила Еммине маля? - Так. Вони по мене приїжджали.
Вони такі добрі.
- Мила крихітка. Постійно усміхається. - Справді?
Як Нік і його робота?
Схоже, йому подобається.
Справді.
Прекрасно. Такий розумничок.
Пробач, що вже кілька тижнів не приїжджаю.
Я так закрутилася. З переїздом і з усім.
Та що ти кажеш? Ми бачилися позавчора.
А ще ти вчора заїжджала.
Мамо, я не була в тебе вже два тижні.
Ми з Робертом переїхали.
Я не знала.
Ми переїхали в інший будинок.
Може, влаштуємо сімейний обід,
я запрошу Ніка і заїду по тебе?
Не треба по мене заїжджати, Кетрін. Я приїду автобусом.
Добре. Ще про це поговоримо.
Як Еліна? Про все дбає?
Вона чудова.
Хочеш, вона приходитиме частіше?
Наприклад, щодня в будні.
Боже, ні. Ні.
Ми разом дивимося телевізор.
Через неї диван пахне карі.
- Мабуть, ти їй подобаєшся. - Вона приємна.
Добре, мамо. Я тут готую вечерю, тому…
- Але скоро подзвоню. - Добре, доню.
- Люблю тебе. Па-па. - Па-па. Бережи себе.
Ти знаєш, що обминаєш мамин повільний занепад.
Діагнозу ще нема, але він поволі дає про себе знати.
Вечеря о 7. Смакота! Цілую
Роберт знає, коли були зроблені ці фотографії.
Під час подорожі в Італію.
Він пам'ятає, що пропустив кілька днів відпустки.
Полетів додому раніше…
Кетрін Вечеря о 7! Смакота! Цілую
…залишивши Кетрін і Ніколаса одних.
- Алло. - Нік. Це тато.
Привіт.
Ти вже вечеряв?
Ні.
Я заскочу по тебе,
і підемо на вечерю.
Я працював допізна, а тому дуже зголоднів.
Вийдемо ненадовго.
У паб неподалік. Мені, власне, по дорозі.
До речі, тебе шукає мама.
Так, я знаю.
Я з нею говорив, не переживай.
Скоро буду в тебе, малий.
Добре.
Вечеря готова? Цілую
Роберт не відповідає на дзвінки й повідомлення.
Це тебе турбує. Він не подзвонив вибачитися.
Ти вважаєш, що це егоїстично. Він узагалі не подумав про тебе.
Тобі боляче.
Уже 19:45
Міг би попередити раніше
Кетрін помиляється.
Уже дві години Роберт не здатен думати ні про що, крім неї.
БІСТРО «ЛІСАБОН»
До знайомства з Кетрін
у Роберта не було багато сексу.
І хоч вони про це не говорили…
Кетрін Що сталось?
…він завжди боявся, що Кетрін значно досвідченіша за нього.
Через це він завжди почувався невпевнено.
- Ідемо? - Я ще не готовий.
Нічого. Я піднімусь і зачекаю.
Сідай. Нікого нема.
Дуже тхне травою.
Роберт не бував тут,
відколи вони з Кетрін три місяці тому помогли Ніколасу перебратися.
Квартира йому огидна,
але він переконує себе, що вона нормальна, як на студентське житло.
От тільки Ніколас не студент.
Роберт нізащо не зізнається,
але він глибоко розчарований тим, ким став Ніколас.
Він говорить собі, що в сина був великий потенціал,
а тоді відчуває ще один напад злості на Кетрін.
Це її вина.
Вона завжди ставила на перше місце роботу й задоволення,
нехтуючи рідним сином.
А тепер вона відштовхнула Ніколаса.
Переконала Роберта,
що самостійність піде йому на користь.
Сину, ходімо. «Монпельє»?
Там подають твої улюблені свинячі крокети.
Можеш зачекати там. Я вийду за хвильку.
Я не підганяю.
Мені цікаво, що далі.
Було б чудово, якби я на роботі
заробляв трохи більше.
Гарно.
Не знаю. Можливо.
Я хотів би дійти до…
наприклад, посади менеджера.
Мені дали план на наступні п'ять років.
Через місяць, коли завершиться стажування,
у мене теж будуть пільги для персоналу.
Це чудово, правда?
Так. Це прекрасно.
То як справи з сусідами по квартирі?
Я там рідко буваю.
- Чому? - Бо познайомився з дівчиною
і багато часу проводжу в неї.
Розкажи про неї.
Нема що розказувати.
Не думаю, що мама її оцінить.
Це її не стосується. Яке вона має право судити?
То ця дівчина – яка вона?
Ми хотіли поїхати кудись влітку,
але я не знаю, чи назбираю грошей.
Куди поїхати?
У якесь дешеве місце.
На Майорку чи в Іспанію.
Може, в Італію?
Можна. Там красиві пляжі?
Аякже.
Ти не пам'ятаєш, як ми їздили туди, коли ти був малий?
- Ні. - Тобі було п'ять років.
Я мусив вернутися додому раніше через роботу.
А ви з мамою лишилися самі.
- Можливо. Не пригадую. - Усього кілька днів.
Тоді я дуже себе за це картав.
Не слід було лишати вас з мамою самих.
Не треба себе картати, тату, я ж не пам'ятаю.
А я пам'ятаю. І дуже каюся.
Точно не пам'ятаєш?
Мама не зустрічалася там з друзями?
Я ж тобі кажу. Не пам'ятаю.
Звозиш свою дівчину в якесь гарне місце. Я допоможу.
Це було б чудово, але мама не схвалить.
Вона каже, що це проти правил, і що я маю у всьому розібратися сам.
Та ну її.
Дякую.
- Хочеш ще одну пляшку? - Ні, вистачить.
Вона неприпустимо огидна.
Я на хвилинку.
Що сталось?
Коханий.
О боже.
Це принесли в офіс.
Хто їх прислав?
Не знаю.
Хто ще їх має?
Я не знаю.
Не знаєш?
Може, скоро їх побачить увесь інтернет. Сядь.
Дивись.
Хто тобі їх дав?
Дивись.
Будь ласка, я…
Добре їх розглянь.
Роберте, я все поясню.
Просто… Коханий, перестань.
Як ти могла?
Пробач.
Боже, треба було розказати.
Що це було?
Це не…
Це… Це було давно. Я…
Я знаю, коли це було. Ми з тобою жили в тому номері.
Знаю. Треба було розказати.
Пам'ятаю, ми тоді майже не кохались.
Тому я купив тобі цю білизну.
Роберте, перестань. Я розкажу, тільки вислухай.
- Усе логічно. - Послухай, я поясню.
Після відпустки…
Після тої відпустки… Дай сказати, Кетрін.
Після тої триклятої відпустки
ти сказала, що хочеш вернутися на роботу.
- Я й хотіла… - Так. «Я пригнічена.
Скучаю за роботою. Більше не розумію, хто я».
То була брехня.
Тобі набридло бути матір'ю. Набридло бути дружиною.
- Ні. - Ти нудилася
- й хотіла більше уваги. - Ні, Роберте, це…
Хтозна, скільки було інших.
Стільки відряджень.
Ні, ні. Роберте, будь ласка.
Не дивно, що в тебе мігрень щоразу, коли я хочу сексу.
Знаю. Вибач.
- Я ненавмисно. - Тобі мене завжди було мало.
Ні. Достатньо. Коханий, тебе достатньо.
Треба було слухати рідних. Мене про тебе застерігали!
Коханий, перестань. Просто вислухай мене.
Вислухати?
Я не хотіла, щоб ти лишав нас самих.
Пам'ятаєш?
Я просила тебе не їхати додому,
не покидати нас з Ніком.
Пам'ятаєш? Я не хотіла бути одна. Я хотіла…
Ти нестерпна. То ти кажеш…
- Ні. Я хотіла бути… - Кажеш, що я винен.
- Ні. - Авжеж, ти завжди жертва,
так?
Ну, так. Я жертва. Я…
Ні, ні. Ти здатна виправдати що завгодно.
Ти… маніпулюєш усіма навколо,
виставляючи себе святою, курва, Кетрін.
Ти жорстокий.
Я… Це я жорстокий? Кетрін.
Це тривало й після того?
- Ні. - Хто це був?
Він…
- Я хочу знати, що це за хер. - Коханий.
Італійський офіціант?
- Ні. - Просто… курортний перепихон?
- Як хтиві підлітки. Швидкий трах. - Ні.
Або британський турист у відпустці.
- Кілька пив на сонці… - Ні.
…і він готовий.
Такі, безперечно, їздять відпочивати без дітей.
Знаю. Але все було не так.
А як усе було? Бо він фотографував Ніка.
Там був наш син. Наш син.
- Знаю. Мені жаль. - Як ти могла з ним так вчинити?
Зі мною – то одне, але з ним?
Тому син тебе уникає.
Дивитися на тебе не може.
Він тоді щось побачив?
- Ні. Ні. - Він щось бачив?
Або чув?
Нік нічого не чув. Клянуся.
Я зробила все, щоб він нічого не чув і не бачив.
Фантастика. Ти в нас мати століття.
Постав цю нагороду поряд з іншими.
Я гівняна мама. Я в курсі.
Але він нічого не чув. Він нічого не знає.
Кетрін, він же прочитав цю книжку.
Я знаю, що прочитав. Він не зв'язав тих подій.
- Не можу повірити. - Тому…
Її той тип написав?
Що це було? Не чую.
- Він не міг. - Тоді хто?
Я не знаю.
- Мабуть, його батько. - Батько?
Так. Думаю, що батько.
Господи боже. То він був дитиною?
Скільки йому було?
Він мертвий. Він помер.
Тому ти не сказала.
Думала, що зійде з рук.
Ні, я думала, що зможу забути.
- Я пробую пояснити. - Думала, кари не буде.
Я не можу. Коханий, благаю.
- Я хочу розповісти. - Думала, кари не буде.
Не йди. Я все тобі розповім.
- Будь ласка. - Не чіпай мене.
Роберте, прошу, не йди. Лишися. Не покидай мене.
- Краще я прочитаю книжку. - Коханий, прошу.
Я сказав не чіпати мене!
Ну прости.
Роберте, не кидай мене.
Не йди.
Роберте! Будь ласка…
Коханий, це не те, що ти думаєш!
ДИСКЛЕЙМЕР
ЗА РОМАНОМ РЕНЕ НАЙТ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська