Robert, snälla.
EN FULLKOMLIG FRÄMLING E.J. PRESTON
Dra åt helvete.
Dra åt helvete!
Vi får inte missa Rembrandtutställningen på National Gallery...
...som vi missade Pollock och Monet.
Och den nya filmen av Almodóvar släpps nästa månad.
Man brukar säga att ödet knackar på dörren.
Det stämmer inte.
Vem kan det vara en söndag?
Grannarna, som klagar på röken.
Nå, tänker du inte öppna?
Okej.
Ödet knackar inte på nån dörr.
Ödet ber inte om tillstånd.
Det klampar på utan förvarning
och grabbar obarmhärtigt tag i ens kropp och själ.
Mr Brigstocke?
Ja.
Får vi komma in, sir?
Nancy.
Stephen?
Det är poliser här, i vardagsrummet.
Ta av förklädet.
Ja?
Jag är kriminalinspektör Duggins. Det här är konstapel Davis, Londonpolisen.
- Vad kan vi göra för er? - Vill ni inte sätta er?
Ni har en son.
- Jonathan, 19 år gammal. - Ja.
- Som reser i Italien? - Ja. Han är i...
Han är i Italien. Vi fick vykort från honom igår.
Vi beklagar mycket, men Jonathan dog i en olyckshändelse igår.
Vi beklagar verkligen.
Vad för olyckshändelse?
Han drunknade.
Vill ni ha lite te?
Det har skett en olyckshändelse i Forte dei Marmi.
En olyckshändelse?
Ja. Den italienska polisen är helt säkra.
Ni blir tvungna att resa till Italien och identifiera er son.
Den närmaste flygplatsen är Pisa.
De italienska myndigheterna håller kvar kroppen
tills en formell identifiering sker.
Så det kanske inte är Jonathan? Kan det vara ett misstag?
Nej, jag beklagar, mrs Brigstocke, men det är inget misstag.
Polisen har gått igenom er sons tillhörigheter,
- och hans väska fanns på stranden. - Nån kan ha stulit den.
De fann hans pass.
Jag beklagar, men det är definitivt Jonathan.
Kroppen hålls kvar till den är formellt identifierad.
Efter det kan ni ta med honom hem.
Finns det nån annan som kan göra det åt er?
Nej, det finns ingen annan.
Här är numret till konsulatet.
Jag gav er mitt också, ifall ni har fler frågor.
Återigen, vi beklagar verkligen sorgen.
Vi hittar ut själva.
För mjölkigt.
Ursäkta?
Teet är för mjölkigt.
Jaha.
Jag är ledsen.
Ring bara, om ni har några frågor.
Jonathan.
Välkommen till O2:s telefonsvarare.
Personen ni ringer kan inte svara just nu.
Vänligen lämna meddelande efter tonen.
Robert.
Jag förstår att du är upprörd.
Snälla du, ring mig.
Jag måste veta att du är oskadd.
Du vill få honom att förstå varför du inte berättade.
Det var inte för dig.
Det var för dem.
För Robert, men framför allt för Nicholas.
Du hade hållit tyst för att skydda din son,
och Jonathans död beseglade din tystnad.
Det var onödigt att fler skulle lida.
Mr och mrs Brigstocke?
God dag, jag heter Richard Perkins.
Konsulatet skickade mig för att assistera vid denna smärtsamma process.
Jag har en bil om ni är redo.
Ja. Låt mig hjälpa er med den där, mrs Brigstocke.
Mr Brigstocke?
Om ni följer med mig, tack.
Ursäkta att jag var sen. Det var stopp på autostradan.
Motorvägen, alltså.
Solen sken som om inget hemskt hade hänt.
Ju tyngre bördan är, desto verkligare blir allt.
En marmorstaty blir inget annat än ett stycke sten.
CATHERINE ROBERT SNÄLLA
KOM HEM
VI MÅSTE PRATA
ROBERT RING MIG SNÄLLA RING MIG
Dra åt helvete.
Robert inser att han inte kan köra till jobbet.
Han vågar inte ta risken.
Han är nog inte tillräckligt nykter än.
Han kunde ringa taxi, men beslutar att ta bussen.
Enligt italiensk lag måste kroppen balsameras innan den förs utomlands.
Förstår ni vad det innebär?
Mrs Brigstocke?
Hans ansikte är inte uppsvullnat.
Ursäkta?
Ni sa att han drunknade, men hans ansikte är inte uppsvullnat.
Det fanns inget skäl till inflammation.
Kroppen var inte under vattnet så länge.
Vad är det för märke på armen?
Troligen en skada han ådrog sig vid olyckshändelsen.
Mrs Brigstocke?
Mr Brigstocke, vi kan gå nu.
Jag kan inte tacka dig nog.
Det var det minsta jag kunde göra efter att du bjöd på pizza.
Och du underhöll min son så att han åt upp sin kvällsmat.
Det var kul. Jag tycker om barn.
Lycka till i Rom.
Tack.
Ha en trevlig fortsatt resa.
Jag ska försöka.
Okej.
Okej. Såja, Nicholas.
Förlåt.
Okej. Tack.
Tack.
Hej då, Jonathan.
Hej då.
Jonathan?
Ja?
Ursäktar du mig ett ögonblick medan jag lägger honom?
Jag tycker att du förtjänar en ordentlig tack-drink.
Ja. Jag kan vänta.
Okej. Toppen.
Det vore trevligt med lite vuxet sällskap.
Vänta i baren, så bär jag upp honom.
- Ja. - Okej. Bra.
Det går fort.
Okej.
Buonasera.
Robert har inte åkt kommunalt på flera år.
Han ser på människorna han vanligen inte åker till jobbet med.
Han tror att kvinnan troligen tar jobbpass
för att försörja sig och sin familj.
En bra kvinna.
En kvinna utan fåfänga,
som inte bryr sig om affärer och falskhet.
Han känner lukten av lunchen från ryggsäcken
som tillhör mannen två säten bort.
Mannen är troligen en byggjobbare, tänker han,
som jobbar i nån privilegierad Londonbos hem,
ett hem som Roberts,
där den här mannen nekas en kopp kaffe och att få använda toaletten.
Han undrar om hans tankar är rasistiska eller nedlåtande,
eller både och,
och gissar att de troligen är det.
Denna förutfattade mening om enkelhet.
Hans åläggande av värdighet i deras existens.
"Skenhelig skit" är hans omdöme om sig själv.
Du är osäker på vad Stephen Brigstocke vill ha.
En ursäkt?
Ett medgivande om skuld?
Du vet att du måste nå honom innan det går för långt.
Innan Nicholas drabbas av Stephen Brigstockes vrede.
Jag hade kvar några burkar marmelad som Nancy gjort i skafferiet.
Jag hade inte rört dem sen hon dog.
Jag sparade dem för särskilda tillfällen.
Och idag var ett sånt tillfälle.
Planen fungerade felfritt.
Att genomföra varje del av den
gav mig en känsla av närhet till henne.
Ni har nått 020 7946 0534.
Varken Stephen eller Nancy kan svara just nu,
men om du lämnar meddelande med datum, klockslag
och telefonnummer, ska vi försöka återkomma.
Ha en bra dag.
Ja. Hallå.
Det här är ett meddelande till Stephen Brigstocke.
Mitt namn är Catherine Ravenscroft.
Jag har läst En fullkomlig främling och den...
...är skriven med ett intensivt emotionellt engagemang.
Och i bokens kärna finns en smärta
som är helt enkelt obestridbar.
Så det är omöjligt att inte bli berörd av det hjärta som tecknade ner orden.
Och det är faktiskt ovanligt att ett fiktivt verk
frambringar så starka känslor hos läsaren.
Ja, det är ett utsökt fiktivt verk,
och jag gratulerar er.
Du känner att du gjorde det rätta.
Att vad Stephen Brigstocke behövde var ditt erkännande.
Det hjälpte dig också.
Att skriva ner orden och uttala dem har tvingat dig att tänka på hans smärta.
Kanske återställdes en sorts balans mellan er två.
Djävulen har knackat på min dörr.
Hon räknade ut vem jag var.
Det var väntat. Men att höra hennes röst gjorde mig bestört.
Boken var inte ett "utsökt fiktivt verk"
som hon kallade det.
Vilket hon vet bättre än nån annan. Vilken falskhet.
Hon var noga med att inte be om ursäkt, att inte erkänna ansvar.
Jag var inte intresserad av hennes vidgående av min smärta.
Det var för sent för det.
Hon måste få känna det.
Hon måste lida som jag hade lidit.
Och Nancys långa vita hårstrå var ett tecken.
Tecknet på hennes godkännande.
Jag tänker på vad mer jag kan göra för att glädja henne.
"Var djärv", tänkte jag.
För att du räddade mig från att mörda min son.
Inte. Du älskar honom.
Nåja, han är väldigt rar.
Men han är ett energiknippe.
"Mamma, titta på det här."
"Mamma, titta på mig."
Och du älskar det.
Ja, det gör jag.
Varje sekund av det.
Men ärligt talat, jag ser dig och blir lite avundsjuk.
Avundsjuk på mig?
Ja. Men på ett lättsamt sätt.
Bara avundsjuk på din frihet.
Min frihet?
Du vet, att utforska världen.
Att resa.
Att ta saker som de kommer.
Att träffa nya människor.
Att ha vilda, passionerade romanser vart du än reser.
Det vet jag inte.
Menar du att du inte har vilda, passionerade romanser?
Tja, inte direkt.
Varför inte?
Jag reste med min flickvän.
Har du en flickvän?
Ja.
Var är hon?
Din flickvän?
Hon måste åka tillbaka till London.
Jag förstår.
Hur länge har ni varit tillsammans, du och din flickvän?
Jag vet inte.
Ett år eller så?
Och innan dess?
- Vadå? - Hade du många flickvänner innan?
Inte direkt.
Sasha är min första egentliga flickvän.
- Sasha. - Ja.
Har du alltid varit trogen mot Sasha?
- Ja. - Alltid?
Ja.
Kom igen. Har du aldrig fantiserat om nån annan flicka i skolan
eller nån sexig mademoiselle som du såg
när du köade vid Louvren?
- Inte direkt. - Kate Moss?
Salma Hayek?
Äh, du vet.
Vem då?
Vem gillar du?
Kylie?
Kylie Minogue?
Kylie.
Ja, hon är sexig.
Jag vet inte.
Hon har en härlig mun.
Vad gillar du hos Kylie?
Jag vet inte. Hon är kurvig.
Hon är väldigt kurvig. Ja.
Men i din fantasi,
vad skulle du göra med Kylie?
Du... Du vet.
Jag vet inte.
Saker.
Vad skulle du göra med Kylie?
Jag...
...skulle kyssa henne.
På kinden?
Ja.
Och kyssa henne på munnen.
Det måste vara skönt.
Vad mer skulle du göra?
Smeka henne.
Var skulle du smeka henne?
På hennes hud?
Är den mjuk?
Är Kylies hud mjuk?
Ja.
Var mer skulle du smeka henne?
Hennes ansikte.
Bara hennes ansikte?
Hennes bröst.
Skulle du smeka Kylies bröst?
Hur skulle du smeka dem?
Mjukt?
Tycker hon om det?
Jag tror det.
Hon tycker säkert mycket om det.
Och...
...skulle du smeka Kylies...
...bröstvårta?
Ja.
Skulle du smeka den mellan fingrarna?
Ja.
Är den hård?
Mm.
Och du?
Blir du hård av att smeka Kylies bröstvårta?
Ja.
Känner hon det?
Kan hon känna hur hård du är?
Ja.
Så lyckligt lottad hon är...
...Kylie...
...att känna dig så hård.
Det börjar bli sent, så jag måste gå tillbaka till mitt rum.
Men jag vill gärna höra vad mer du skulle vilja göra...
...med Kylie.
Jag ska gå till receptionen, för jag glömde nog nyckeln i rummet.
Du kan väl vänta här och sen gå till toan?
På vägen dit finns hissen.
Vad sägs om det?
Okej.
Men Nicholas, då?
Oroa dig inte, han sover som en stock.
Rum 207.
Scusi. Kan ni sätta notan på mitt rum, tack.
- Certo. - Tack.
Claudio Bramanti från Forte dei Marmis rättsmyndighet.
Vi ska hämta Jonathans Brigstockes tillhörigheter.
Andra våningen.
Detta är rummet.
Sov Jonathan här?
Ja, mrs Brigstocke.
Den var en födelsedagspresent.
Tretton.
Fjorton.
Han var för ung för att ha den, sa du.
Nancy ville inte att jag skulle ge kniven till Jonathan,
men jag ville vinna hans tillgivenhet.
Jag stod honom aldrig så nära som hon.
När började han röka?
Den där flickan, Sasha, fick honom nog att börja.
Nancy gillade aldrig Sasha.
Jag ville inte heller att Jonathan skulle bli ihop med henne.
Jag såg aldrig hans kamera.
En Nikon, toppmodern, vår present på hans 18-årsdag.
Jag trodde jämt att den hade stulits av nån på hotellet.
Nancy måste ha hittat den,
och jag undrar när hon beslöt att få filmen framkallad.
Ska vi packa ner allt det här?
Ja. Oroa dig inte, Stephen. Jag tar hand om allt.
Kan du sakta ner lite?
Vi är nästan framme.
Det har du sagt i 20 minuter nu.
Det är bara nyttigt för dig att röra på din stora ända.
Det är inte ändan jag oroar mig för, utan lungorna.
- Jag kommer nog att få en stroke. - Sluta gnälla.
Varför ler du så förnöjt?
Dumskalle.
- Träskalle. Vad... Var... - Hej, Claire.
- Hej. Hur står det till? - Hur mås det?
Bra.
Se vem jag har med mig.
Stephen.
Det här är Claire.
Det här är hennes fina bokhandel och hon är även utgivare.
- Så trevligt att träffas. - Tack detsamma. Jag älskade din bok.
Gjorde du?
Väldigt mycket.
Jag har rekommenderat den till kunder. Vi har sålt rätt många.
Stephen ville bestämt att boken skulle skyltas i din bokhandel.
Ja. Han var väldigt tydlig.
Verkligen? Åh, tack.
Får jag fråga varför?
Tja, jag har läst så mycket om den
och jag tror att du har många...
...högprofilerade kunder som älskar böcker.
Tja. Visst finns det såna.
Vi har haft tur.
Vi kanske kunde ha en uppläsning av din bok här.
Ja.
Vi hade Adam Thirlwell i förra veckan.
Jag vore hedrad.
Bra.
Jag väntade mig inte den upplösningen.
Den tog mig med överraskning.
- Är det nåt negativt? - Nej.
Tvärtom, jag var glad att hon fick vad hon förtjänade.
Hon är så hemsk.
Ja, det är hon.
Ursäkta. Finns det möjligen ett bord här?
Kan jag få rostat bröd med tomat och en espresso?
Igår kväll försökte Catherine övertyga Robert om
att boken inte beskrev verkligheten.
Vad honom beträffar
förlorade hon chansen att ge honom sin version för länge sen.
Han vet att det han ska läsa har hänt.
Kom in.
Stäng dörren.
Jag är glad att du kom.
Jag vill höra mer om Kylie.
Kom närmare.
Min kropp har inte varit densamma sen jag födde barn.
Du är säkert van vid mycket yngre kroppar.
Kom närmare.
Ge mig din hand.
Hur smeker du Kylies bröst?
Kan du visa mig?
Okej.
Är det mjukt?
Mm.
Känner du att min bröstvårta blir hård?
Åh, ja.
Kan du krama den?
Mjukt.
Jag kan känna dig.
Hård.
Kom.
Gå ner på knä.
- Va? - Gå ner på knä.
Knyt upp banden.
Dra av dem.
Vet du vad du ska göra?
Vänta, vänta.
Sakta.
Lite högre upp.
Ja, där. Känner du den?
- Vänta. Känner du den? - Mm.
Okej. Omslut den med dina läppar och sug på den.
Ja, så där.
Och nu, med din tunga...
...gör små cirklar.
Åh, ja.
Jösses.
- Känner du hur våt den är? - Mm.
Ja.
Okej, för nu ner ditt finger.
Hit?
Lägre.
Tryck på lite grann.
Gå inte in. Bara lite ovanför.
- Mm. - Ja.
Fortsätt röra din tunga.
Sluta, sluta.
Jag ångrar att jag ofta såg Jonathan som bortskämd och missledd.
Jag skäms över att jag aldrig trodde på hans mod.
Men jag minns inget annat tillfälle
då Jonathan inte satte sig själv före alla andra.
Inte en gång.
Så varför denna gång?
Varför försökte han rädda det där barnet?
Var det oöverlagd impulsivitet?
Det hände där borta. Nära badvaktsstolen.
Var var badvakten?
Han tog hand om ett barn som hade skurit sig i foten.
Hur vet ni att det var en olyckshändelse?
Det bekräftades av många vittnen.
Jonathan var en utmärkt simmare.
- Jag beklagar så, mrs Brigstocke. - Var nån mer inblandad?
Bara de som drog upp honom och badvakten som försökte rädda honom.
Och den engelska damen, barnets mor.
Vad heter hon?
Catherine Ravenscroft.
Jag vill prata med henne.
Jag beklagar, men hon återvände till London i morse.
Hon hade aldrig träffat Jonathan, sa hon.
Har hon åkt?
Bara så där?
Jag vill komma i kontakt med henne.
Det måste väl ändå hon få avgöra?
Jag vill ha hennes kontaktuppgifter.
Jag ska se till att ni får dem, mrs Brigstocke.
Nancy.
Nancy!
Kan du känna den?
Ja.
Du smakar saltvatten.
Jag simmade i havet.
Jag gör bara det du gjorde med mig, med mitt finger.
Precis här.
Jag vill inte att du ska komma än.
Kom hit.
- Vänta, vänta. - Åh.
- Och nu min ända. - Okej.
Gör samma sak med ditt finger.
Ja.
- Bara tryck på lite... Inte... - Det går för mig.
- Nej, vänta. - Jag kommer...
Vänta, vänta. Sakta, sakta.
Sakta ner. Sakta.
Åh, fan.
Jäklar. Förlåt mig.
- Gå inte ur mig. - Förlåt mig.
Förlåt. Du är vild.
Du är som en sex-Yoda.
Långt därifrån.
Men allvarligt. Det där med...
Faktum är att jag...
Det är saker jag alltid velat pröva.
Vad menar du?
Du vet, saker jag ville göra eller att andra gjorde med mig.
Så du har aldrig gjort det?
Det är annorlunda när man är gift.
Men innan dess?
Inte mycket.
Jag menar, bara tonårssex, du vet.
- Va? - Förlåt.
Jag har inte...
Men du har rätt.
Det här var annorlunda.
Ja, det var det.
Herregud.
Så fort.
Mm.
Mamma!
- Är han vak... - Jag är här, vännen.
Somna om igen.
Är han...
Okej.
Jag mindes en dikt från min undervisning.
Mark Twain satte den på sin dotters gravsten.
"Varma sommarvind, Lys vänligt här,
Varma södervind, Blås sakta här.
Gröna gräs ovanför,
Vila blott,
vila blott."
"God natt, kära hjärta,
Sov gott,
sov gott."
BASERAD PÅ ROMANEN AV RENÉE KNIGHT
Undertexter: Bengt-Ove Andersson