ДИСКЛЕЙМЕР
Роберте.
Кетрін
ІДЕАЛЬНИЙ НЕЗНАЙОМЕЦЬ І. ДЖ. ПРЕСТОН
Пішла нахер.
Пішла нахер!
Не можна пропускати виставку Рембрандта в Національній галереї...
як ми пропустили Поллака й Моне.
А через місяць виходить новий фільм Альмодовара.
Кажуть, що доля стукає у двері.
Це неправда.
Хто це прийшов у неділю?
Сусіди – поскаржитися на дим.
Ти відчиниш чи як?
Добре.
Доля не стукає у двері.
Доля не питає дозволу ввійти.
Вона вривається без попередження
і безжалісно загрібає тіло й душу.
Містер Бріґсток?
Так.
Можна нам увійти?
Ненсі.
Стівен?
У нас поліція у вітальні.
Скинь це.
Слухаю.
Інспектор Даґґінс. А це констебль Девіс з міської поліції.
- Чим можемо допомогти? - Сядьте, будь ласка.
У вас є син.
- Джонатан, 19 років. - Так.
- Подорожує по Італії? - Так, він у...
Він в Італії. Учора отримали поштівку.
Нам дуже прикро, але вчора Джонатан загинув у нещасному випадку.
Мої співчуття.
Що саме сталося?
Утопився.
Може, чаю?
Це був нещасний випадок у Форте-дей-Мармі.
Нещасний випадок?
Так. Італійська поліція не мала жодних сумнівів.
Вам треба полетіти в Італію ідентифікували тіло.
Найближчий аеропорт у Пізі.
Італійські правоохоронці не передадуть тіла
без формального впізнання.
Може, то не Джонатан? Може, помилка?
Мені дуже жаль, місіс Бріґсток, але це не помилка.
Італійська поліція перебрала речі вашого сина,
- і його рюкзак був на пляжі. - Може, його вкрали.
Серед речей був паспорт.
Співчуваю, але, на жаль, це точно Джонатан.
Тіло не видадуть до формально впізнання.
Після того заберете його додому.
Хтось може поїхати замість вас?
Нема кому.
Ось номер консульства.
Залишу також і свій, якщо виникнуть запитання.
Ще раз співчуваємо вашій втраті.
Ми вже підемо.
Забагато молока.
Даруйте?
У чаї забагато молока.
Так.
Вибачте.
Подзвоніть, якщо виникнуть запитання.
Джонатан.
Вас вітає служба підтримки О2.
Абонент не може прийняти ваш дзвінок.
Залишіть повідомлення після сигналу.
Роберте.
Я розумію, що ти роздратований.
Прошу, передзвони мені.
Скажи, що ти в порядку.
Ти хочеш пояснити йому, чому про все не розповіла.
Це було не заради себе.
А заради них.
Заради Роберта, а передусім – заради Ніколаса.
Мовчання мало захистити твого сина,
а смерть Джонатана зімкнула твої уста остаточно.
Не було потреби спричиняти нові страждання.
Містер і місіс Бріґсток?
Я Річард Перкінс.
Консульство доручило мені допомогти вам пройти цей болючий досвід.
Машина чекає, якщо ви готові.
Місіс Бріґсток, я вам допоможу.
Містере Бріґсток.
Прошу, за мною.
Пробачте за спізнення. Була перекрита автострада.
Тобто шосе.
Сонце світило, ніби не сталося нічого жахливого.
Міжнародний аеропорт Галілея
Що важчий тягар, то реальнішим усе здається.
Мармурова статуя – це не більше, ніж брила каменю.
Кетрін Роберте прошу
Вернися додому
Поговоримо
Роберте подзвони мені прошу
Пішла нахер.
Роберт зрозумів, що сам не доїде на роботу.
Не ризикне.
Вміст алкоголю в крові все ще високий.
Він міг викликати таксі, але вирішив поїхати автобусом.
За італійськими законами для перевезення тіло потрібно забальзамувати.
Розумієте, що це значить?
Місіс Бріґсток?
Його обличчя не набрякло.
Даруйте.
Ви казали, що він утопився, але обличчя не набрякло.
Причин для запалення нема.
Тіло недовго пробуло у воді.
Що в нього на руці?
Мабуть, травма, якої він зазнав у воді.
Місіс Бріґсток.
Містере Бріґсток, можемо йти.
Дуже тобі дякую.
Я не міг інакше – ти ж мене піцою пригостила.
Ти цілий вечір розважав сина, щоб він доїв свою вечерю.
Це було весело. Люблю дітей.
Удачі тобі в Римі.
Дякую.
Порадій поїздці.
Спробую.
Добре.
Усе. Злазь, Ніколасе.
Обережно.
Дякую тобі.
Тобі дякую.
Бувай, Джонатане.
До побачення.
Джонатане.
Що?
Зачекаєш хвилинку, поки я його вкладу?
Почастую тебе випивкою на знак вдячності.
Так. Так. Я зачекаю.
Чудово.
Непогано нарешті побути в дорослому товаристві.
Зачекай у барі, а я занесу його в номер.
- Добре. - Чудово.
Я швидко.
Так.
Буонасера.
Роберт багато років не користувався громадським транспортом.
Він розглядає людей, яких зазвичай не бачить по дорозі на роботу.
Мабуть, ця жінка працює позмінно,
щоб забезпечити себе й рідних.
Хороша жінка.
Їй не властиве марнославство,
і вона не має часу на зради та брехню.
Він відчуває запах обіду з рюкзака
чоловіка за два місця від нього.
Мабуть, він будівельник,
який працює в домі якогось забезпеченого лондонця,
у домі на кшталт Робертового,
де цьому чоловікові пожаліють кави й не пустять у туалет.
Він міркує, расистські ці думки чи зверхні,
чи й те, й те,
і доходить висновку, що так.
Це презумпція простакуватості.
Припущення про нікчемність їхнього існування.
Лицемірний козел – ось хто він.
Ти не розумієш, чого добивається Стівен Бріґсток.
Вибачення?
Визнання вини?
Проте мусиш з ним зв'язатися, перш ніж усе зайде надто далеко.
До того як гнів Стівена Бріґстока виллється на Ніколаса.
У коморі ще залишилося кілька закруток Ненсі.
Після її смерті я до них не торкався.
Беріг на особливий випадок.
Сьогодні саме такий день.
План проходив бездоганно.
Виконуючи кожен його крок,
я наближався до неї.
Ви подзвонили на 020 7946 0534.
Стівен і Ненсі не можуть відповісти,
тому залишіть повідомлення з датою, часом і вашим номером,
і ми спробуємо вам зателефонувати.
Гарного вам дня.
Алло.
Це повідомлення для Стівена Бріґстока.
Мене звуть Кетрін Рейвенскрофт.
Я прочитала «Ідеального незнайомця», і вона...
написана з великою емоційністю й щирістю.
У серці цієї книжки явно лежить біль,
який дуже важко не помітити.
Неможливо лишитися байдужим до серця, з якого вилився цей текст.
Дуже рідко художній твір здатен
викликати такі сильні емоції в читача.
Це винятковий художній витвір,
і я бажаю вам успіху.
Ти вважаєш, що вчинила добре.
Стівен Бріґсток жадав твого визнання.
Тобі це теж помогло.
Коли ти записала й прочитала ті слова, то замислилася про його біль.
Можливо, тобі вдалося відновити між вами рівновагу.
У мої двері постукав диявол.
Вона з'ясувала, хто я.
Я цього очікував. Але її голос мене ошелешив.
Ця книжка не «винятковий художній витвір»,
як вона його назвала.
Вона прекрасно це знала. Така брехуха.
Вона не попросила прощення, не взяла на себе відповідальність.
Вона не збиралася зрозуміти мій біль.
Для цього було вже пізно.
Вона мусить його відчути.
Мусить страждати так, як страждав я.
Довга сива волосина Ненсі – це знак.
Її схвалення.
Я замислився про те, як іще можу її потішити.
«Сміливіше», – подумав я.
Дякую, що не дав мені прибити сина.
Ти б так не вчинила. Ти його любиш.
Він дуже милий.
Просто клубочок енергії.
«Мамусю. Мамусю, подивися».
«Мамусю, глянь на мене».
І тобі це подобається.
Таки подобається.
Надзвичайно подобається.
Але чесно, коли дивлюся на тебе, то заздрю.
Заздриш мені?
Так. Але по-доброму.
Заздрю твоїй свободі.
Моїй свободі?
Ти можеш досліджувати світ.
Подорожувати.
Вирішувати на ходу.
Знайомитися з новими людьми.
Крутити дикі, пристрасні романи в кожному новому місті.
Не знаю.
То в тебе не бувало диких пристрасних романів?
Ну, ні.
Чому це?
я подорожував зі своєю дівчиною.
У тебе є дівчина?
Так.
І де вона?
Твоя дівчина?
Вона повернулася в Лондон.
Ясно.
І давно ви з дівчиною разом?
Не знаю.
Близько року?
А до того?
- Що? - У тебе були інші дівчата?
Та ні.
Саша – моя перша справжня дівчина.
- Саша. - Ага.
Ти завжди був вірний Саші?
- Так. - Завжди?
Так.
Та ну. Ти ніколи не фантазував про однокурсницю
або сексуальну мадемуазель, яку побачив
у черзі в Лувр?
- Та ні. - Кейт Мосс?
Сальму Гаєк?
Ну, не знаю.
А про кого?
Хто тобі подобається?
Кайлі.
Кайлі Міноуґ?
Кайлі.
Так, вона сексуальна.
Не знаю.
Дуже красивий рот.
Що тобі подобається в Кайлі?
Не знаю. Вона приваблива.
Так. Вона приваблива.
Але у своїй фантазії
що б ти зробив з Кайлі?
Ну... Сама знаєш.
Не знаю.
Всяке.
Що саме ти зробив би з Кайлі?
Я...
б її поцілував.
У щічку?
Так.
А ще я поцілував би її в губи.
Це, мабуть, приємно.
А ще що?
Я б її торкався.
Де саме ти б її торкався?
До її шкіри?
Вона м'яка?
Шкіра Кайлі м'яка?
Так.
До чого ще ти б торкнувся?
До обличчя.
Лише до обличчя?
До її грудей.
Ти торкнувся б до цицьок Кайлі?
Як саме ти до них торкнувся б?
Ніжно?
Їй подобається?
Здається.
Їй точно дуже подобається.
І...
ти торкаєшся...
соска Кайлі?
Так.
Стискаєш його пальцями?
Ага.
Він твердий?
Ага.
А в тебе?
Він устав, коли ти торкнувся до соска Кайлі?
Ага.
Вона це відчуває?
Вона відчуває, який він твердий?
Так.
Як же їй пощастило...
Кайлі...
відчуває, який ти твердий.
Уже пізно, тому я вертатимуся в номер.
Але радо послухаю, що ще ти зробив би...
з Кайлі.
Я піду на рецепцію, бо, здається, забула ключі в номері.
А ти зачекай тут, а тоді йди до туалетів.
По дорозі побачиш ліфти.
Як тобі такий план?
Добре.
А як же Ніколас?
За Ніколаса не переживай. Він міцно спить.
Номер 207.
Scusi. Можете записати на мій номер?
- Certo. - Дякую.
Я Клаудіо Браманті з юридичного бюро Форте-дей-Мармі.
Ми прийшли забрати речі Джонатана Бріґстока.
Другий поверх.
Ось його кімната.
Тут спав Джонатан?
Так, місіс Бріґсток.
Подарунок на день народження.
На тринадцятиріччя.
На чотирнадцятиріччя.
Ти казала, що він замалий для такого.
Ненсі не хотіла, щоб я дарував Джонатану ніж,
але я намагався здобути його прихильність.
Я не був з ним такий близький, як вона.
Коли він почав курити?
Мабуть, його підсадила та Саша.
Ненсі не подобалася Саша.
Я й сам не хотів, щоб Джонатан з нею побрався.
Фотоапарата я не знайшов.
Найновіший «Нікон», який ми подарували йому на 18-річчя.
Я завжди думав, що його вкрав хтось з персоналу.
Мабуть, Ненсі його знайшла,
і мені цікаво, коли саме вона вирішила проявити плівку.
Будемо пакувати речі?
Так. Не переймайся, Стівене. Я про все подбаю.
Можеш повільніше?
Ми майже прийшли.
Ти повторюєш це вже 20 хвилин.
Тобі не зашкодить трохи поворушити булками, старий.
Я не про булки переживаю, а про легені.
- Враження, ніби в мене серце стане. - Не скигли.
Ти чому вишкірився?
Козел.
- Засранець. Що... Куди... - Привіт, Клер.
- Привіт. - Як справи?
Добре.
Глянь, хто зі мною.
Стівен.
Познайомся з Клер.
Ця чудова книгарня належить їй, а ще вона видавець.
- Дуже приємно. - Взаємно. Мені сподобалася ваша книжка.
Справді?
Дуже.
Я рекомендую її покупцям. Уже чимало продала.
Стівен наполягав, щоб я виставив його книжку саме у вашій книгарні.
Так. Він хотів саме тут.
Он як? Дякую.
Можна поцікавитися чому?
О, я багато про неї читав
і я вважаю, що до вас заходить...
чимало забезпечених клієнтів, які люблять читати.
Так. Заходять.
Нам дуже пощастило.
Можемо організувати тут читання вашої книжки.
Так.
Тиждень тому читав Адам Терлвелл.
Це буде за честь.
Чудово.
Я не чекала такої розв'язки.
Вона мене здивувала.
- Це погано? - Ні.
Навпаки – я дуже зраділа, що вона поплатилася за скоєне.
Жахлива жінка.
О, так.
Даруйте, цей столик вільний?
Грінку з томатами й еспресо, будь ласка.
Вчора Кетрін пробувала переконати Роберта,
що все було не так, як написано в книжці.
На його ж думку,
вона втратила шанс викласти свою версію багато років тому.
Він знає, що всі описані в книжці події відбувалися насправді.
Заходь.
Зачини двері.
Я рада, що ти прийшов.
Хочу більше почути про Кайлі.
Підійди ближче.
Моє тіло змінилося після пологів.
Ти, мабуть, звик до значно молодших тіл.
Підійди ближче.
Дай руку.
Як би ти торкався грудей Кайлі?
Покажеш мені?
Добре.
Вона м'яка?
Ага.
Відчуваєш, як твердне сосок?
О, так.
Можеш стиснути?
Несильно.
Я відчуваю.
Твердий.
Ходімо.
На коліна.
Стань на коліна.
Розв'яжи зав'язки.
Тепер зніми.
Знаєш що робити?
Чекай.
М'якше.
І трохи вище.
Угу. Отак. Відчуваєш?
- Стій. Відчуваєш? - Ага.
А тепер охопи губами й посмокчи.
Ага, отак.
А тепер язиком...
...помалюй кола.
О, так.
О боже.
- Відчуваєш, яка вона волога? - Ага.
Так.
А тепер сягни пальцем униз.
Сюди?
Нижче.
І трошки натисни.
Не заходь всередину. Зверху.
- Ага. - Так.
Далі рухай язиком.
Зупинись.
Я шкодую, що часто вважав Джонатана пещеним і безтолковим.
Мені соромно визнавати, що я не вважав його відважним.
Та я не пригадую жодного іншого випадку,
коли Джонатан не поставив би свої інтереси на перше місце.
Жоднісінького.
Чому ж так?
Чому він кинувся рятувати малого?
Через безрозсудну імпульсивність?
Це сталося там. Біля вишки рятувальника.
Де був рятувальник?
Помагав хлопчику, який порізав ногу.
Як ви знаєте, що це нещасний випадок?
Подія сталася на очах у багатьох свідків.
Джонатан так добре плавав.
- Мені жаль, місіс Бріґсток. - Поряд був іще хтось?
Тільки чоловіки, які витягли його з води, і рятувальник.
А ще англійка, мати дитини.
Як її звуть?
Кетрін Рейвенскрофт.
Хочу з нею поговорити.
Мені жаль, але вранці вона вернулася в Лондон.
Вона незнайома з Джонатаном.
Вона поїхала?
Отак просто?
Я хочу з нею зв'язатися.
Не думаєш, що це їй вирішувати?
Дайте мені її контакти.
Я знайду вам її контакти, місіс Бріґсток.
Ненсі.
Ненсі!
Відчуваєш?
Так.
Смакує солоною водою.
Я купався в морі.
Я роблю пальцем те саме, що ти робив мені.
Отут.
Не хочу, щоб ти кінчав.
Підійди.
- Зачекай. - Чорт.
- Візьми мене за дупцю. - Добре.
І зроби те саме пальцем.
Так.
- Ледь чутно натисни... Не... - Зараз я...
- Ні, зачекай. - Я...
Зачекай. Повільніше.
Сповільнись. Повільніше.
Чорт. Вибач.
- Не виходь. - Вибач.
Вибач. Ти шалена.
Ти наче секс-йода.
Це вже точно ні.
Серйозно, усе те з...
Якщо чесно...
я давно хотіла це спробувати.
Ти про що?
Це просто те, що я хотіла зробити або хотіла, щоб зробили зі мною.
Тобто це в тебе вперше?
У шлюбі все інакше.
А до нього?
Нічого такого.
Лише підлітковий секс.
- Що? - Вибач.
Я не...
Твоя правда.
Це інакше.
Так.
О боже.
Так швидко.
Ага.
Мамусю!
- Він прок... - Я тут, янголе.
Засинай.
Він...
Добре.
Пам'ятаю вірш, який ми вивчали в школі.
Вірш, який Марк Твен написав на доччиному надгробку.
«Тепле літнє сонце Прошу, світи сюди
Теплий південний вітре М'яко дми сюди.
Зелений дерне
Стелися м'яко
стелися м'яко.
На добраніч, серденько
На добраніч,
на добраніч».
ДИСКЛЕЙМЕР
ЗА РОМАНОМ РЕНЕ НАЙТ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська