- 4 -
כן.
כן, ממש שם.
אתה בטעם שלי.
- כן? - כן.
אני חייבת לחזור ללונדון מחרתיים.
- אה? - אתה חייב לחזור לרומא?
- למה? - אולי תישאר עוד יום?
- את רוצה שאישאר? - אני אשמח אם תישאר.
אני אשמח לזיין אותך כל הלילה מחר.
אני מניח שאני חייב להישאר אם ככה.
אלוהים.
חכי.
- מה? - פשוט חכי.
מה אתה עושה?
פשוט חכי. חכי, חכי.
לא.
- לא. - כן.
- לא. - תלבשי אותם.
- אתה צוחק עליי. - בחייך. אני משנה את הטיול שלי.
אני חושב שזה המעט שאת יכולה לעשות בשבילי.
תשמור את התמונות לעצמך.
לעיניי בלבד.
ולעיתון פייג׳־שלוש.
ג׳ונתן. לא, ברצינות.
מחר במהלך היום נתעלם זה מזה.
יהיה סקסי.
אם אראה אותך בביקיני, אני לא חושב שאעמוד בפיתוי.
אתה חייב.
ומאוחר יותר, בלילה, נגמור יחד ונתפוצץ.
ואל תתיידד עם ניקולס.
אני לא רוצה שהוא יספר לאבא שלו על החבר החדש של אימא.
כן, כן. תסתכלי עליי. תסתכלי עליי.
אתה מקשיב? אני רצינית.
אנחנו צריכים להעמיד פנים שאנחנו לא מכירים זה את זה.
ואם אני לא מסוגל?
אני אצטרך להרוג אותך.
סקסי.
שבי.
טוב. ותיגעי בשדיים שלך.
כן.
- עכשיו תורידי את החזייה. - הרגע לבשתי אותה.
תורידי אותה. בבקשה.
כן. טוב, תמחצי את הציצים שלך.
- מה? - תמחצי אותם...
כן.
טוב. תפשקי את הרגליים. תישעני לאחור. תפשקי את הרגליים.
טוב... תכניסי את היד לתחתונים.
כן. תכניסי אצבע.
תיגעי בעצמך.
בוא לפה.
מה אני מרגישה?
את לוהטת כל כך.
כן.
פאק.
רוברט נאלץ להפסיק לקרוא,
הוא מזועזע מרגש עז שמטריד אותו.
החרדה והכעס שמפלחים את בטנו ירדו למקום נמוך יותר,
שם הם מתנפחים לכדי זקפה בין רגליו.
- ספר טוב? - לא...
- אתה רוצה עוד קפה? - כן, תודה.
לא, בעצם אני בסדר, תודה.
אפשר לקבל את החשבון, בבקשה?
- כן, בטח. אני כבר חוזרת. - תודה.
הוא מסוגל להאמין רק למילים המודפסות,
ויש מספיק תיאורים של אשתו בספר כדי לזהות אותה.
הספר חשף בפניו דברים שהוא לא הצליח לראות.
היא אישה שתמיד קיבלה את מבוקשה.
תמיד עשתה כרצונה.
כשג׳ונתן מת, ננסי הייתה שבורה.
התודעה שלה התכווצה למשהו קטן ואפל,
והיא הייתה מסוגלת לחשוב רק על חסרונו של הבן שלנו.
כחודשיים לאחר מותו
הצלחתי לשכנע אותה סוף סוף לצאת להליכה.
היא עלתה למעלה כדי להתלבש.
ננסי!
ננסי, כדאי שנצא לדרך.
למה הוצאת אותי?
לא ניסיתי להתאבד.
רק רציתי להבין.
רק רציתי להבין... איך הוא הרגיש.
הם אמרו שהוא לא סבל.
שהוא התעלף לפני שהוא מת.
אבל איך הם יכולים לדעת?
איך?
איך הם יכולים לדעת שהוא לא סבל? שלא כאב לו.
איך הם יכלו לדעת?
ננסי, בואי תצאי מהמים הקרים.
- איך הם יכלו לדעת? אני שונאת אותך! - בואי, בואי.
בואי.
שבי, יקירתי. הנה.
אוי, ננסי.
אתה זוכר כמה עצום היה הים?
הנה.
- לא יכולתי לשחזר את זה באמבטיה. - לא.
לא יכולתי.
הוא בטח פחד כל כך.
כן.
ובודד כל כך.
כן.
אימא, אני לא לא מוצא את סנדי!
מצאתי את סנדי! מצאתי את סנדי!
היי, מלאך.
איכס, הוא מסריח.
כן, אני חושבת... כואבת לי הבטן. אני חושבת שבגלל הפיצה.
גם לי. הפלצתי.
- באמת? - בגלל הפיצה.
אפשר סירה לי ולסנדי?
אתה רוצה סירה?
לי ולסנדי.
כולם כבר שם.
גברת סטפנסון מהפיקוח על העמותות השאירה הודעה.
הבנתי מהעוזר שלה שהיא כועסת מאוד.
שטויות. תגידי לה שאחזור אליה אחרי הפגישה.
- אני צריך כדור נגד צרבת וכאבים. - אביא לך.
מצטער.
הייתי ער עד מאוחר אמש ועברתי על המון מסמכים.
נאמני ארגון הצדקה נחקרים על ידי ועדת האוצר,
והתפקיד שלנו
הוא לוודא שהסיוע הממשלתי שנותב
דרך חלק מהפרויקטים של ארגון הצדקה לעולם לא ייראה מפוקפק.
תזכרו, במקרה הכי גרוע בלתי כשיר עדיף על מפוקפק.
- הבנתם? - כן. כן, הבנו. כן.
טוב, צ׳רלס, תן לנו עדכונים מהשטח בבקשה.
- תודה. - תודה, רובי.
המצב בשטח...
מבלבל.
התקציבים שאנחנו מקבלים דרך אותה מדינה
לא כפופים רק לדרישות הממשלתיות...
אחד מבין ארגוני הצדקה האלה עובר בדיקה קפדנית.
שנכפו...
רוברט מודע לעוולות של ארגון הצדקה,
אבל הוא צריך ליצור נרטיב שתואם לחוק.
...לעמוד בדרישות הממשלתיות אבל...
הוא אוהב שיש אנשים שמדווחים לו.
הוא לא צריך להציג או לדבר,
רק להתבונן, דבר שהוא מסוגל לעשות, בקושי.
- אתה צריך עוד משהו? - זה בסדר.
החריגות שכבר כלולות בסנקציות הקבועות בחוק
יכולות לחול עלינו אם נוכיח...
כי אנחנו לא יודעים כמה זמן נמשיך לשמוע את הצליל.
אנחנו עשויים להמשיך לשמוע אותו שבוע.
זו בעיה.
הזעזוע שהרגשת כשרוברט עימת איתך
עם התמונות מטלטל אותך שוב.
הוא רוצה שתיענשי.
הוא חושב שמגיע לך להיענש.
נחזור לעבוד וניפגש שוב מאוחר יותר, טוב?
קתרין.
זוכרת את המנהל שעזב את רתבון קולג׳
- מייד אחרי שבריגסטוק פרש? - א-הא.
הם היו חברים בקיימברידג׳. יש לי את המספר שלו.
אין שם סיפור. תניחי לזה.
אולי כדאי שאתקשר אליו?
רדי מזה, ג׳יסו. אמרתי שאין שם סיפור!
אני מצטערת.
פשוט אין שם סיפור, טוב?
תשכחי מזה. תשכחי מסטיבן בריגסטוק.
- רוצה כוס תה? - כן, בבקשה.
את יודעת שהסתרת היבטים מסוימים באישיות שלך מרוברט,
אבל עד עכשיו לא הבנת עד כמה לא הכרת אותו.
הוא איפשר לעצמו להתמלא בכעס
והוא לא מסוגל להקשיב לך יותר.
- הכול בסדר, קת׳י? - כן. כן.
הכול בסדר. תודה.
- אומרים שמעבר דירה... - חלב?
מלחיץ יותר מגירושים, נכון?
- את בסדר? - בהחלט. הכול בסדר, תודה.
- לא. את צריכה לחכות. - בבקשה.
- טוב. כן, מצטער. - אתה חוסם את הגישה לשירותים. תודה.
משרדו של רוברט רייבנסקרופט.
- כן, אמילי. שלום. זו קתרין. - קתרין.
תהיתי אם רוברט נמצא במשרד כרגע?
את רוצה שאקרא לו?
לא, אני לא צריכה לדבר איתו.
אני רק רוצה להביא לו משהו.
הוא פה...
הוקל לי.
- לקרוא לו? - לא, לא. מצטערת. כמה מטופש מצידי.
תודה רבה.
ביי, קתרין.
השנים הרבות שבהן הסתרת סודות גרמו לרוברט לראות בך אשמה.
האמונה המוטעית שלך, שהייתה לך זכות לשמור על שתיקה, חרצה את גורלך.
אפשר לפתוח את הדלת בבקשה?
אני מצט... היא נעולה!
ננסי הפסיקה לעבוד.
היא לא הייתה מסוגלת יותר להיות בחברת ילדים.
לכן אני עבדתי בשביל שנינו רק כדי להמשיך לשרוד.
ננסי?
תראה.
הוא ניסה את המצלמה החדשה שנתתי לו.
תראה.
אלה תקריבים מופשטים מאוד שהוא צילם בזום.
עין טובה. עין מעולה.
מה זה?
אני, טיפשון.
- החלק הזה. - כן.
כמובן. כמובן.
לא ידעתי שהוא צילם את התמונות האלה.
תראה. מציץ לאימא... כשהיא קוראת את מגזיני הגינון שלה.
אימא נעמדת.
תראה!
אימא רוחצת כלים.
עוד תמונות שלי רוחצת כלים.
אין תמונות שלי.
- לא עניינת אותו. - לא, אין ספק.
אני זוכרת את זאת.
ננסי הייתה שמחה
לדעת שג׳ונתן הקדיש לה תשומת לב רבה כל כך.
הוא תמיד העדיף אותה על פניי.
יש פה כמה תשלילים.
אני בטוח שהיא לא פיתחה
את הפילם שהיא מצאה באיטליה באותה העת.
אבל אני תוהה אם התמונות האלה גרמו לה לחשוב לפתח אותו.
היא כנראה חשבה שהיא תמצא עוד תמונות שלה.
הן ממש עמוקות.
אני אניח את זה.
אני חושב שאעשה דינוזאור.
כאן תהיה...
וכאן תהיה לטאה.
כאן תהיה...
הנה.
אני אציל אותך.
הנה.
מה קורה?
סליחה. סליחה, גברתי.
תוכלי להשגיח על הבן שלי בזמן שאני הולכת לשירותים?
- בוודאי. - תודה.
- ניקולס. ניקולס... - כן?
הגברת תשגיח עליך. אני הולכת לשירותים.
את הולכת לבית השימוש?
- אני רק הולכת לשירותים. - טוב.
...שטח אפור הנוגע לארגון צדקה שמקבל תקציבים ממשלתיים, אבל...
המחשבות גורמות לרוברט כאב ראש וכאב בטן.
מחשבות אפלות בגלל תחושה שהוא לא הרגיש שנים רבות...
קנאה.
הוא מנסה להדחיק אותן ולהיות ממוקד בהווה,
אבל הוא מסוגל לראות רק את העבר.
מצטערת. כדי לפצות על הגירעון.
עם כל הכבוד, צ׳רלס, לא נראה שיש אף...
התמונות לא מפסיקות להופיע במחשבותיו של רוברט.
הגוף של אשתו מוצג לראווה להנאתם של אחרים.
קתרין נהנית כשצופים בה.
הוא תמיד ידע שהיו אחרים לפניו,
אבל הוא תמיד היה בטוח שהוא היה שונה מהשאר.
שהוא הסב לקתרין אושר רב כל כך
שהזיכרונות של כל השאר נמחקו לחלוטין.
היא רימתה אותו.
אתה חבר טוב.
בלעדיך הספר שלי לא היה מתפרסם,
ובטח שלא היה לי האומץ לכתוב את הרומן החדש שלי.
סטיבן, זה נהדר. במה הוא עוסק?
חשבתי על דמות.
אני רואה אותו. אני שומע אותו.
אני עדיין בשלב המחקר,
ותהיתי אם תוכל לעזור לי במשהו.
אני יודע שכבר הקדשת לי זמן רב.
וקשה לי לבקש.
אל תהיה מגוחך. קדימה, תבקש.
אחת הדמויות היא נער,
ואני רוצה לפתוח לו עמוד אמיתי בפייסבוק.
עמוד מזויף לנער בדיוני?
כן, אני מניח.
זה ממש חולני.
לא, לא, לא.
יש סיבה טובה לשיגעון הזה.
הוא לא הדמות המרכזית.
הספר יעסוק בסבא,
מישהו בגילנו, והיחסים בינו לבין הנער.
אבל אני צריך להבין את העולם
שהילדים האלה נעלמים לתוכו כשהם מתחברים לרשת האינטרנט.
על מה הם מדברים. איך הם מתנהגים.
תראה אותם.
על מה הם מסתכלים?
אני מבין למה אתה מתכוון.
אולי זה רעיון גרוע.
אבל אני מרגיש ממש בור בנושא.
וקיוויתי שאולי תוכל להדריך אותי.
המדריך למתחיל בפייסבוק
וכל הדברים האחרים שצעירים משתמשים כדי לתקשר.
העולם הזה זר לי לחלוטין.
רק רגע.
זוכר את טומי הצעיר שבנה לנו אתר?
אני חושב שהוא האיש שאנחנו מחפשים,
והוא יוכל לעזור לך.
מעולה.
שוב תודה, חבר.
כן. יאהו.
יאהו!
חלק מזה נגרם
מחוסר יכולת להוציא קבלות בתחום,
אבל זה גבוה ב־48.35 אחוז...
ואז שאלה עלתה בראשו של רוברט.
איפה היה ניקולס בזמן שאימו ניהלה רומן?
הוא היה בחדר הסמוך?
לבדו?
הוא ישן?
מה הוא ראה?
כמה הוא ראה?
כמה הוא הבין?
זה עשוי לפתור את כל הבעיות שלנו ולכסות את הבדלי העלויות.
אני חושב שזו הדרך הנכונה לפעולה.
רוברט, מה דעתך?
רוברט?
עכשיו הוא חושב שהוא חייב לטפל בניקולס.
הוא חייב לגונן עליו.
יש הרבה חומר למחשבה. תודה רבה לכולם.
רוברט, הפיקוח על העמותות...
- הלו? - ניק. ניק. היי, זה אבא.
תקשיב, נהניתי מאוד לפגוש אותך אתמול בערב.
- כן. - אתה פנוי הערב?
אני רוצה לדבר איתך על משהו.
- אולי. - מושלם. אני אאסוף אותך מאוחר יותר.
- טוב. ביי. - טוב.
הוא מדפדף בדפי הרומן בראשו.
רוברט בקושי מוזכר בו.
הוא דמות משנית שלא מקבלת אפילו שם.
״הבעל״.
טעיתי כשהנחתי שמיון חפציו של ג׳ונתן
היה סימן להתאוששות של ננסי.
אם כבר, מצבה החמיר לאחר מכן.
היא סירבה לצאת מהבית.
וחיינו ככה חמש שנים,
ננסי ואני, בודדים ואבלים.
חסרונו של ג׳ונתן מילא כל רגע ורגע, כל חלל וכל חפץ.
אני עוברת לחדר של ג׳ונתן.
מה אמרת?
אני עוברת לחדר של ג׳ונתן.
אני צריכה להיות לבד.
אני מכבד את הרצון שלך...
אבל אנחנו יכולים בבקשה לדבר על זה?
לא.
- לוטיינס ורובינשטיין -
עצרת בחנות הספרים המקומית שלך.
את רוצה להעביר זמן במקום שמכבדים אותך.
את חוששת ממה שעשוי לחכות לך בבית.
- היי, קתרין. היי. - היי, קלייר.
מזל טוב על הפרס.
תודה.
- הזר -
תהיתי אם הספר שהזמנתי הגיע.
רובם הגיעו.
אני חושבת שאנחנו עדיין מחכים
- לרומן של אגוטה קריסטוף. - א-הא.
דרך אגב, תודה על ההמלצה על הספר של ג׳נט מלקולם.
הוא היה מעולה.
זה ספר חדש.
הסופר היה פה הבוקר. הוא בהוצאה לאור עצמית, אבל הוא די טוב.
אני חושבת שתאהבי אותו.
הוא עוסק בדמות נשית נוראית.
לא, זה לא הכול.
ורציתי לספר לך על ה...
זהירות, כלבה מגושמת.
היי! חתיכת...
כן.
- לא, לא. חכה. לא. - אה?
- לא, אני חייבת ללכת. - למה?
ניקולס בחוץ. אני חייבת ללכת.
חכה דקה לפני שתצא, טוב?
אני בא איתך.
- מה? - ללונדון.
- מחר. בטיסה שלך. - למה? למה?
מה זאת אומרת למה? כדי להיות איתך, טיפשונת.
לא, לא... סע לרומא. סע לרומא. סע לרומא.
- אני לא... - תמצא מאהבות חדשות.
- אני לא רוצה. - בחייך.
אני רוצה להיות איתך.
אתה לא יכול.
למה?
כי... אתה יודע... בגלל... מיליון סיבות.
אני נשואה.
לא אכפת לי.
את לא צריכה לעזוב אותו מייד.
לא.
הבוקר גיליתי שאני יכול לטוס מפיזה.
- אתה לא יכול לבוא איתי. - למה לא?
את יודעת שאעשה הכול בשבילך.
אנחנו יכולים בבקשה לדבר על זה מאוחר יותר?
אין על מה לדבר. אני בא.
אני יודע שאת רוצה בזה בדיוק כמוני.
כבר רכשתי כרטיס.
- אני חוזר איתך בטיסה מחר. - לא. לא.
ניקולס.
ניקולס, לאן הגברת שהשגיחה עליך נעלמה?
לא יודע.
יש פה רופא?
- לא קרה כלום. - מה זאת אומרת כלום?
- הוא מאבד הרבה דם. - בחייך, הוא יהיה בסדר.
- נראה אם הוא ירגיש טוב יותר מחר. - הוא נחתך. נזמין אמבולנס.
יש פה רופא?
יש עוד לווייתן.
יש עוד דיונון.
- יש עוד... - אני אנמנם מעט, טוב, ניקולס?
אל תלך לשום מקום.
טוב.
יש עוד כריש.
יש עוד לווייתן.
מה?
זה אני, ננסי. הבאתי לך את ארוחת הערב.
תשאיר אותה בחוץ.
ריח רע עלה מתוך החדר.
היה לה סרטן.
היו לה כאבים, אבל היא הצליחה לסבול את הכאב ואפילו להתענג עליו.
הכאבים מילאו את החלל שג׳ונתן השאיר ריק.
כעסתי על שהייתי חלש כל כך, שלא התפרצתי פנימה.
היא נפטרה כמה חודשים לאחר מכן, מוקפת בפרחים נבולים,
ובתמונות הבן המת שלנו.
אני חושב שזה עדיף על פני תאגיד אמריקני
שחושב רק על מרצ׳נדייזינג.
מה הם מבינים בכדורגל?
כן, זו רק שאלה של אם הבעלים מוכר חולצות או לא, נכון?
- לא אכפת לך מי יהיו הבעלים? - לא. טוב.
לא, אני רק רוצה לסיים עם זה למען האמת.
היינו טובים מאוד בתחילת העונה
ומשהו השתנה.
- כמעט הפסדנו ללוטון בשבוע שעבר. - כן, כן. תקשיב,
אין ספק שהיו לנו בעיות בברידג׳,
אבל חשוב מאוד שלבעלים תהיה יושרה.
ניק הגיע לארח לי לחברה בזמן שלא תהיי כאן.
מה?
שמעתי שאת עובדת על סיפור חשוב. שתיעדרי תקופה ארוכה.
אל תדאגי.
תיארתי לעצמי שתמהרי. ארזתי לך תיק.
- רוברט... - אני אזמין לך מונית
כדי שלא תאחרי לטיסה.
על מה הסיפור, אימא?
אימא שלך לא מספרת אפילו לי.
בטח חשיפה גדולה של סודות נסתרים.
היי. אפשר להזמין מונית ל...
את רוצה לעלות למעלה ולראות שארזתי כל מה שאת צריכה?
רחוב קינגסטייט 78. ארבע דקות?
נפלא. לא, מעולה.
רוברט תוהה אם את מאשימה את ניקולס במות המאהב שלך.
ואם זו סיבה שתמיד היה לך קשה עם הבן שלך.
...ולחשוב שהם אמרו...
רוברט תמיד גונן עלייך,
יישר את ההדורים, תמיד תמך בך,
השתדל לא לגרום לך רגשות אשמה, מעולם לא מתח עלייך ביקורת או שפט אותך...
עד עכשיו.
ניקולס!
אימא! אימא!
הצילו! תעזרו לי! הצילו!
הצילו!
ניקולס.
לא! די! הצילו!
לא! די!
הצילו!
קדימה! תתפוס! תתפוס!
ניקולס! הוא לא יודע לשחות!
קדימה, גווידו. קח.
- תפסתי, תפסתי. - קדימה, קדימה.
אתה בסדר?
- אימא! - כן. אל תדאג.
תודה, מר ג׳ונס.
תודה. טקס מקסים. היה טקס נפלא.
כמה שנים קודם לכן רכשנו שתי חלקות בקנזל גרין.
- לזכר ג׳ונתן בריגסטוק -
אבל ג׳ונתן מת לפנינו
ונקבר בקבר שהיה אמור להיות שלי.
וננסי נקברה לידו.
כמו שהיא רצתה.
אני איקבר לבד.
- דרכון בריטי -
המונית שלך כאן.
רוברט.
תיפרד לשלום מאימא שלך.
ניק קרא את הספר. אל תגיד לו...
שאימא שלו שקרנית וצבועה?
אני לא.
הכול בסדר?
כן, הכול בסדר.
אימא שלך מצוברחת בגלל משהו בעבודה.
אתה מכיר אותה.
אתה פגוע. אני מבינה.
לא. לא, אני לא פגוע. זה עניין של יושרה, טוב?
ההורים שלי אמרו שאין בך שמץ של יושרה,
אבל בחרתי בך
כי בטיפשותי האמנתי שאת האדם הישר ביותר שהכרתי.
- זה נכון. זה נכון. - כן?
את ישרה?
במשך 20 שנה לא סיפרת לי שהבן שלנו כמעט טבע, נכון?
הוא כמעט מת כי נרדמת אחרי זיון נפלא בחופשה.
- נרדמתי... - לא, לא! הוא כמעט מת.
אני יודעת שטעיתי.
כן, אבל לא רצית שהרומן שלך יתגלה.
- זה לא היה רומן. - העדפת שהמאהב שלך ימות.
רציתי שהוא ימות.
את לא ראויה לנו. עכשיו צאי החוצה.
ניק, תיפרד לשלום מאימא שלך. היא יוצאת עכשיו.
ביי, אימא.
- ביי, יקירי. - קדימה. את תפספסי את הטיסה.
ניקולס!
תעזוב אותי!
ניקולס!
אימא פה.
ניקולס! ניקולס, אתה בסדר? ניקולס! ניקולס!
תירגע, תירגע. נבהלת. קר לך?
אתה רועד.
אתה עם אימא עכשיו, טוב. בואו. בואו לפה.
זה בסדר. בואו.
קח. מגבת.
יופי, יופי.
- אתם בסדר? - כן. תודה.
תתרחקו, תתרחקו.
נכסה אתכם.
הצילו!
היי, תראו שם. יד מנופפת בים.
- חירום -
הצילו!
הצ...
הנה הוא!
- אני לא רואה אותו שם. - הוא שם. הוא שם.
- איפה? - הנה הוא. קדימה. קדימה!
קח, אאוגו!
היי!
אאוגו!
המצוף!
היי, קדימה! בוא.
תזמינו אמבולנס!
קדימה! קדימה!
אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר.
אחת...
אחת, שתיים, שלוש, ארבע...
אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש,
- שש, שבע, שמונה, תשע, עשר. - אאוגו.
- אחת, שתיים, שלוש... - מספיק, אאוגו.
היי. אין עוד מה לעשות.
אל תסתכל. אל תסתכל. ילד לא צריך לראות משהו כזה.
קדימה. בואי.
- מבוסס על הרומן מאת רנה נייט -
- שאנטי שאנטי שאנטי -
תרגום: גלעד וייס