- 6 -
האמת היא שהייתי מעורערת
ביום שרוברט עזב אותנו כדי לחזור ללונדון.
לא רציתי שהוא ייסע.
היה לנו מעט זמן לבלות יחד מאז שניק נולד,
ולא רציתי שהוא ייאלץ לבחור בין משפחה לעבודה.
היה ים, השמיים היו בהירים,
אבל לא רציתי להיות שם לבד.
- מיון -
קדימה.
- אדוני? אתה בסדר? - אתה, מהר.
- תודה. - תודה.
ניקולס?
אלוהים.
רוברט? תתעורר.
רוברט?
רוברט, תתעורר.
תתעורר.
לכל הרוחות.
תתעורר.
איפה ניק?
- מה את חושבת שאת עושה? - איפה ניק?
לא יודע. כנראה אצל חבר.
טוב, אבל איפה הוא? אנחנו צריכים למצוא אותו.
הוא הלך לעבודה אתמול והוא היה אמור לחזור לארוחת הערב,
- אז מה? הוא בן 25. - לא, לא.
הוא התקשר אליי ב־4:00 ועכשיו אני לא מצליחה לתפוס אותו.
- הוא לא עונה. הוא לא עונה לשיחות שלי. - הוא התקשר בטעות כנראה.
- לא, יקירי. הוא היה במצב נורא. - אה, כן?
- הוא התייפח. - אה, כן?
הוא לא דיבר. הוא לא אמר כלום.
- הוא רק בכה. - אה, כן?
היי, ניק.
כן. זה אבא.
תתקשר אליי כשתתעורר. אני רק רוצה לוודא שאתה בחיים.
טוב. אני אוהב אותך. ביי.
- הוא יודע. - יודע מה?
- מה אמרת לו? - אה?
- מה סיפרת לו עליי? - לא סיפרתי לו כלום,
אבל אני מתכוון לספר.
קצת מאוחר מדי, נכון?
- מישהו כבר סיפר לו. - מה זאת אומרת? מי?
המטורף ההוא הגיע אליו.
מה? את מתכוונת לאבא של הילד שטבע בזמן שהציל את החיים ניק?
- את מתכוונת לאבא של הבחור הצעיר... - אוי, לא.
שהזדיינת איתו ואז הכחשת שאי פעם פגשת אותו,
אחרי שהוא מת בזמן שהציל את הבן שלנו.
הוא המטורף שאליו את מתכוונת?
- לא ייאמן. - אתה לא מבין?
הבן שלנו בסכנה, רוברט.
מעולם לא שמעתי אותו ככה.
אני מפחדת.
כן, את מפחדת שתיראי רע, נכון?
היה בלתי נמנע שהוא יגלה.
רק חבל שאני לא סיפרתי לו.
את אשמה, טוב? זה קרה בגללך.
- לא משנה מי אשם. - מה ציפית?
איך חשבת שהוא יגיב?
את אימא שלו. הכול קרה בגללך.
- מעולם לא היה אכפת לך ממנו. - יש לך את הסיסמה שלו?
היית עסוקה כל כך בנער השעשועים שלך
- שהשארת אותו לבד על החוף. - אתה יודע מה הסיסמה שלו?
- כשהוא אפילו לא ידע לשחות. - מה הסיסמה שלו?
הוא לא ידע לשחות.
- אתה מוכן לתת לי את הסיסמה שלו? - אני לא יודע מה הסיסמה שלו
כי אני מכבד את הפרטיות שלו. אני רוחש לו כבוד בסיסי.
מה הוא אמור לחשוב עלייך, קתרין?
את אימא שלו.
את היית אמורה להגן עליו.
לא הגנת עליו. היית מרוכזת רק...
הוא מעשן שוב. ידעת?
אל תגידי לי איך להיות הורה לבן שלנו אחרי שלא מילאת את התפקיד 20 שנה.
איך את מעיזה?
מה את חושבת שאני עשיתי?
אלוהים. הוא פוטר מהעבודה.
מה? לא, הוא לא.
איפה הוא היה כל היום כשחשבת שהוא היה בעבודה?
יש לך מושג עם מי הוא נמצא?
עם חברים?
אני בכלל לא יודעת אם יש לו חברים.
ואתה?
הוא ציין שיש לו חברה.
אבל לא פגשתי אותה. אני לא יודע איך קוראים לה.
אני...
אני בכלל לא בטוח שהיא קיימת, קתרין.
לא, לא, לא.
יקירי?
זה ניק?
כן?
על אף שננסי תיארה את המאורעות שקרו
בין ג׳ונתן לקתרין רייבנסקרופט לפרטי פרטים ובדיוק רב,
היא השתעשעה עם חלק מהעובדות, כמובן.
כך עושים סופרים.
למשל, ג׳ונתן נסע לאירופה עם החברה שלו.
עובדה שננסי לא שינתה.
אבל היא שינתה את הסיבה לחזרתה המוקדמת של סשה.
זוכר את ליקוי החמה?
יש ליקוי חמה מלא פעם ב־100 שנים באנגליה,
והוא אירע ביום סגרירי.
כמה חבל.
ממש בריטי.
לא נורא.
זו הייתה ההזדמנות האחרונה שלי לחזות בליקוי חמה.
אנחנו יכולים לנסות לתפוס את ליקוי החמה הבא, את יודעת.
- לטייל. - למדגסקר?
- למה לא? - אתה מדבר שטויות.
פשוט מגוחך.
תפסיק להתבטל ותעשה משהו בקשר למקרר הארור.
הוא משגע אותי.
- הלו? - שלום, ננסי.
שלום, אמה. טוב לשמוע ממך.
הבנתי.
לא, לא, לא ידעתי. לא.
אני חושבת שהם צריכים לפתור את המחלוקות ביניהם.
לא צריך להגזים, אמה.
אנחנו לא יודעות מה קרה.
לא. אני בטוחה שהבת שלך מגזימה כי...
שטויות.
לא, את ממש מגזימה, אמה.
לא, באמת שאין צורך, אמה.
טוב, אמה, שמחתי לדבר איתך. תודה שהתקשרת.
להתראות.
מה?
- מה קרה? - זו הייתה אימא של סשה, אמה.
סשה חזרה ללונדון.
מתי...
לה ולג׳ונתן היה ויכוח, והיא קמה והלכה.
הבחורה הזו היא אסון.
אתה מתכוון לשים סוף לרעש המעצבן או מה?
דודה של סשה לא נפטרה.
זו לא הסיבה לחזרתה הביתה.
הספר היה יצירה בדיונית,
אבל הוא הוציא לאור את האמת,
ואיפשר לה לצוף על פני השטח.
בדימות רואים שהיה לו שבץ שניוני לזיהום תוך...
היה לו שבץ?
- היה לו שבץ? - תופעה נפוצה
- בקרב אנשים שמזריקים סמים. - אלוהים.
הוא יהיה בסדר?
מצבו יציב כרגע,
אבל מוקדם לקבוע את היקף הנזק
- כל עוד הוא לא התעורר. - נזק? מה זאת...
- מה זאת אומרת נזק? - נזק עצבי, אם בכלל.
איזה נזק עצבי?
מוטורי, קוגניטיבי, בדיבור.
אבל לא כדאי להניח הנחות.
כרגע מצבו יציב וכדאי שנתרכז בזה.
ד״ר?
- מצטערת, אני חייבת... - אז מתי...
מתי אתם מתכוונים להעיר אותו?
נערוך בדיקות נוספות בהמשך היום, ואם התוצאות יהיו טובות,
ננסה להעיר אותו מחר.
- אבל הוא יחלים, נכון? באופן מלא. - כן. ייתכן. כן.
אמרת שייתכן שכן, אבל מה הסיכויים?
לאור הניסיון שלך במקרים אחרים, ד״ר?
ובכן, כל מקרה לגופו, ואני ממש מצטערת,
אפשר רק להמתין.
קתרין ורוברט לא מפסיקים לשאול שאלות
שהם יודעים שאין טעם לשאול,
אבל הם ממשיכים לקוות לקבל תשובה שונה.
- את התשובה שהם רוצים לשמוע. - ד״ר.
- אני ממש מצטערת. אני חייבת... - כן.
- תודה. - תודה.
את יכולה לשבת אצלו קודם אם את רוצה.
את מתחילה לתהות אם ניקולס תמיד היה בסיכון
למוות בטרם עת.
הוא כבר ניצל פעם אחת,
אבל את חוששת שהפעם הוא לא יהיה בר מזל כל כך.
הראש של רוברט מתפוצץ מרוב בלבול.
העובדה שניקולס נמצא בבית חולים גורמת תחושת אשמה וחרדה.
אך לצד הרגשות הללו קיימת הקנאה
שהוא מרגיש כלפי גבר צעיר שניהל רומן עם אשתו
ואז הציל את חיי בנו.
קדוש מעונה שסירס אותו לנצח.
הוא גם חושב על שיחתו עם סטיבן בריגסטוק
מליל אמש.
הענווה והפשטות של האיש,
והאמפתיה והחמלה שלו.
והעובדה שהדבר היחיד שסטיבן ואשתו ביקשו
היה לפגוש את הילד שבנם מת בשעה שהצילו.
- מצאת? - כן.
- הסתדרת? - כלומר...
כבר הקשתי את הסיסמה ואת שם המשתמש שלך.
תקיש על ״מרכז תמיכה״, ״איך למחוק את הפרופיל שלי״,
ואז ״מחק את הפרופיל שלך לצמיתות״.
טוב. אני נשאל, ״מדוע אתה רוצה למחוק את החשבון שלך?״
במה לבחור?
אחת מבין האפשרויות. זה לא משנה.
טוב, אני אבחר ב״חששות בנוגע לפרטיות שלי״.
כתוב ש״הפרופיל יימחק לצמיתות״.
כן, חבל.
אחת העבודות הטובות ביותר שלי.
תקיש מחדש את הסיסמה שלך.
״אנא אשר״.
״האם אתה בטוח שאתה רוצה למחוק את...״
- מצטערים, העמוד אינו זמין. -
הייתי עצוב כשמחקתי את פרופיל האינסטגרם של ג׳ונתן.
אבל הגיע הזמן לנקות. לנגב את טביעות האצבעות שלי.
הוא איננו.
כן.
סיימנו.
קלי קלות.
- שיחה מרוברט רייבנסקרופט -
- זה בשבילך, טומי. - תודה.
תקנה לעצמך כמה חברים חדשים.
- הלו? - מר בריגסטוק.
רוברט מדבר.
- כן. - רוברט רייבנסקרופט.
אתה יכול לדבר?
כמובן, מר רייבנסקרופט.
לצערי יש לי בשורות רעות.
ניקולס בבית החולים.
נורא. אני מצטער לשמוע.
הוא בסדר?
עדיין מוקדם לדעת אבל נראה שמצבו יציב.
אפשר לשאול מה הבעיה?
כן.
ניקולס התמודד עם התמכרות...
- ביי. - במשך זמן מה.
אני ממש מצטער.
אני לא מסוגל לדמיין את ההרגשה.
כן, קשה מאוד.
אפשר לשאול...
אני יכול לבקר את ניקולס בבית החולים?
- אם אתה חושב שזה הולם. - כן, כמובן.
הוא בבית החולים איסט אקטון בטיפול נמרץ.
תודה.
האם...
אני יכול להגיע הערב?
כמובן. וגם אני אשמח מאוד לראות אותך.
תודה, מר רייבנסקרופט. תודה.
אני מתפלל לשלומו של ניקולס.
- להתראות. כל טוב. - תודה.
התפלאתי כמה בקלות התוכנית הצליחה.
הילד נרקומן.
כמובן.
והאב, רפה השכל,
הגיש לי את בנו על צלחת.
הייתי רק צריך להגיע לסעודה.
מאותו יום בחוף הים,
אני זוכרת שהשמיים היו בהירים מאוד, ושהיה חם מאוד.
ניקו...
אתה!
ואני זוכרת שהרגשתי בודדה.
ואני גם זוכרת שחשבתי איזו אימא סבלנית אני...
ואת רגשות האשמה שהתלוו לאותה מחשבה.
וזו הייתה הפעם הראשונה שראיתי אותו.
ותהיתי כמה זמן הוא שכב שם ובהה בנו.
והרגשתי מודעת מאוד לעצמי. הרגשתי חשופה במידת מה.
וחשבתי שהמצלמה שלו יקרה מאוד יחסית לגילו הצעיר.
הוא בטח כבר צילם תמונות שלנו באותו הזמן,
אבל אני לא זוכרת אותו מצלם אותנו.
רוברט לא רוצה שתהיי בקרבתו.
לכן אתם שומרים על ניקולס בתורות.
במובן מסוים מקלה עלייך העובדה שאת לא צריכה לפגוש אותו.
את לא מסוגלת לחשוב עליו.
את רק רוצה להיות עם בנך,
וכל רגע הוא רגע יקר ערך.
היי.
- הלו? - שלום, קתרין?
אני שרה פינצ׳ם ממשאבי אנוש.
שלום, שרה. איך אפשר לעזור לך?
אני מבינה שהייתה תקרית במשרד אתמול.
סיימון אומר שהוא לא רוצה להגיש תלונה רשמית.
אבל אנחנו מחויבים לתעד שתקפת אותו פיזית.
זה יירשם בתיק האישי שלך.
הבנתי.
ואני ממש מצטערת, קתרין,
אבל אנחנו לא יכולים לאפשר לאף אחד לחרוג מהליכים משמעתיים.
לכן נצטרך לבדוק את הטענות
של מר סטיבן בריגסטוק כי הן חמורות.
- כן? - אני בטוחה שתוכלי להבין?
כן. כן.
תרצי לומר משהו?
לא.
אני אאשר לך היעדרות מהעבודה למשך לשבוע,
רק לעת עתה.
- תעצרו את המיטה. תבדקי אם הוא נושם. - קתרין? את שם?
כן. כן, אני פה.
אני מבינה שהיית בלחץ בעבודה.
לא בעבודה. לא הייתי בלחץ בעבודה.
אני שמחה לשמוע.
לכתוב שאת נעדרת עקב מחלה?
כן, בבקשה.
תראי, תהיתי אם אולי יעזור לך
לדבר עם מישהו על ניהול הכעסים שלך.
אנחנו יכולים לעזור, לשלם על הטיפול.
מישהו בלתי תלוי, כמובן, ובחשאיות.
מה דעתך?
- זה יהיה... - אני מצטערת, אני לא יכולה לדבר כרגע.
אני בבית החולים.
אלוהים. אני מצטערת. הכול בסדר?
לא, לא. הכול לא בסדר.
אוי, אני מצטערת. אני...
כן. טוב. תודה רבה.
ביי.
את יודעת שהמוניטין שחשוב לך כל כך
כבר נפגע קשות.
שדבר לא יהיה שוב כפי שהיה.
ולא אכפת לך.
החלטתי להשתמש בדאודורנט של ג׳ונתן.
כבר לבשתי את הקרדיגן של ננסי.
שלושתנו נחזיר את האיזון יחד.
שלום.
אני מחפש את ניקולס רייבנסקרופט.
שלום.
באתי לבקר את ניקולס רייבנסקרופט.
שלום.
- פותח סתימות -
באתי לבקר את ניקולס רייבנסקרופט.
שלום.
באתי לבקר את ניקולס רייבנסקרופט.
כלב טוב.
קפוץ. קפוץ!
האם פלירטטתי איתו כשראיתי שהוא מסתכל?
האם עשיתי משהו שהוא פירש כסימן?
לא נראה לי.
בוא נלך לאכול ארוחת ערב.
אתה רעב?
אבל אני חייבת להודות שהחיוך הקטן,
החיבור, הם רוממו את רוחי.
וכשהלכתי מחוף הים, הרגשתי שהוא מסתכל עליי.
סביר להניח שכל צוות המשרד שלך כבר קרא את הספר,
אבל זה כבר לא משנה.
- ג׳יסו קים -
- אני מצטערת לשמוע על ניקולס. אני מקווה שאת בסדר? -
לא משנה מה יקרה, לפחות החלק הזה נגמר.
את יודעת שאם ניקולס ישרוד, לא יהיו עוד סודות.
הוא ידע הכול.
תני לי לבדוק שוב ולחזור אלייך.
טוב. תודה. רק רגע.
הנה. תודה.
- שלום. אפשר לעזור לך? - ניקולס רייבנסקרופט.
מצטערת, לא שמעתי.
באתי לבקר את ניקולס רייבנסקרופט.
כן, מר רייבנסקרופט אמר שאתה מגיע.
בוא אחריי, אני אוביל אותך.
אני חייבת להזהיר אותך,
ניקולס מחובר כרגע למכונות,
ואתה עשוי להירתע מעט במבט ראשון.
טוב? אבל מצבו יציב עכשיו.
שלום. סבא של ניקולס פה.
תודה.
- שלום. - שלום.
תודה.
הוא במיטה האחרונה משמאל.
תודה.
עמדתי לקחת הכול מקתרין רייבנסקרופט.
ליבי פעם במהירות,
הרגשתי טינטון באוזניים מרוב ציפייה כשניגשתי למטרה שלי.
וניקולס כבר היה חצי מת.
הבאתי אותו למצב הזה בלי לגעת בו.
הוא לא ירגיש כלום.
דרך נחמדה למות האמת.
עדיף על פני טביעה.
הוא רק היה צריך דחיפה קטנה.
לא עניינו אותי ההשלכות.
הדבר היחיד שהיה חשוב
היה שקתרין רייבנסקרופט תסבול כמו שננסי שלי סבלה.
הנה המפתחות.
- תודה. אבא שלך כאן. - סליחה?
- אבא שלך. הוא עם ניקולס. - לא, אבא שלי...
מה אתה עושה? אסור שהוא יהיה פה.
מה אתה עושה?
תתרחק מהבן שלי.
אתה בסדר? אל תזוז. תירגעי.
- אבא שלך רק רצה... - הוא לא אבא שלי.
- לבקר את הבן שלך. - באיזו זכות אתה מגיע לפה?
נתתי לך כל הזדמנות אפשרית.
באתי לבית שלך כדי לדבר.
- רק רציתי לבדוק לשלומו של ניקולס. - אפילו לא פתחת את הדלת!
תוציאי אותה מפה.
- לא התקשרת אליי בחזרה. - אני צריכה עזרה.
- תתלווי אלינו. - לא, תתלווי אלינו.
- תירגעי. - הוא מנסה לפגוע בבן שלי.
כדאי שנתחיל להתקשר לאנשים.
לספר מה קרה.
אני אתקשר קודם לסשה.
היא צריכה להיות האדם הראשון שאתקשר אליו.
אני לא רוצה שהיא תשמע ממישהו אחר.
- דרישת שלום מפיזה -
שלום, אמה.
ננסי בריגסטוק מדברת. אפשר לדבר עם סשה, בבקשה?
ואת יודעת מתי היא תחזור?
הבנתי, אבל זה חשוב, אמה.
תקשיבי לי, בבקשה.
יש לנו חדשות רעות.
ג׳ונתן מת.
ש...
שג׳ונתן מת. לזה התכוונתי.
הוא טבע בים באיטליה, בזמן שהוא הציל ילד.
תספרי לה.
תודה.
מה היא אמרה?
סשה לא הייתה בבית, אבל היא תספר לה מה קרה.
משהו נוסף?
היא משתתפת בצערנו.
וזהו.
היא אמרה שהיא חייבת לסיים.
לא ידענו אם אימא של סשה סיפרה לבת שלה
מה קרה או לא
כי לא שמענו מהן שוב.
משהו גרם לחברה של ג׳ונתן, סשה,
לחזור הביתה להורים שלה, ולהשאיר את ג׳ונתן לבד באיטליה.
משהו קרה שם שגרם לאימא שלה לעשות שיחת טלפון זועמת.
ניקולס שמח לישון לבד
כל עוד השארתי את הדלת בינינו פתוחה
כדי שהוא יוכל לראות אותי אם הוא יתעורר.
וברגע שהוא עצם עיניים, הוא תמיד, תמיד נשאר רדום.
ואני זוכרת בבירור כמה הייתי מאושרת באותו ערב,
הבנתי שהייתי באמת רגועה,
ושהכול היה בסדר למרות הכול.
נהניתי לבלות לבד ועם ניקולס יחד.
והחלטתי לסיים את הערב
עם כוס יין טובה במרפסת.
אתה יכול להסתכל ישר אליי בבקשה?
עבר זמן רב מאז שאישה הביעה דאגה למצבי.
אני אוהב להרגיש את הידיים שלה נוגעות בי בזהירות, שלא לפגוע בי,
- שלא להכאיב לי. - אישונים בגודל שלושה מילימטרים.
תודה.
וגם הקול שלה היה רך.
היא באמת דאגה לי, והכרתי לה תודה על אדיבותה.
טוב. הנה.
- איך אתה מרגיש? - בסדר, נראה לי.
מעט נסער.
אני מתארת לעצמי, יקירי. קיבלת חתיכת מכה.
האישה הזו היא כמו בעלי.
אני יודעת איך ההרגשה להיות מותקפת כך.
כל הסימנים החיוניים תקינים.
- תקראי לי אם את צריכה משהו. - תודה.
תרגיש טוב, מר סטיבן.
תודה.
סיימנו.
אתה בסדר.
אתה תרגיש כאבים בימים הקרובים.
אני אתן לך כדורים נגד כאבים.
את יכולה לתת לי משהו שיעזור לי לישון?
- לכל מקרה שיהיה. - כמובן.
שלום? מישהו הגיע לבקר אותך.
אני ממש מצטער.
שמעתי מה קרה. הגעתי בהקדם האפשרי.
אני יודע מה אשתי עשתה, ואני מזועזע.
אני ממש מצטער.
אתה לא אשם, מר רייבנסקרופט.
היא הייתה המומה, אני מניח, לראות אותי פה.
לא אמרת לה שהזמנת אותי?
אנחנו לא ממש מדברים.
אני יודע שזה מוזר בהתחשב במצבו של ניק,
אבל אני...
אני מתקשה להבין למה היא עשתה מה שהיא עשתה
או למה היא אפילו לא סיפרה לי.
הגעתי מרחוק באוטובוס
כי ממש רציתי לפגוש את ניקולס.
אני יודע שזו הייתה משאלתה של ננסי, אשתי.
היא הייתה שמחה לקבל הזדמנות להכיר את הילד
שבני הקריב את חייו למענו.
אז אולי תבוא שוב?
- באמת? - כן. כן, כמובן.
ניקולס ישמח.
אם אתה מתוח, אל תהיה.
זו תהיה מתנה נהדרת עבורו.
מתחשב מצידך. כן. אני אשמח.
- תודה. - אלה כדורים נגד כאבים.
תיטול שניים.
ואני לא אמורה לתת לך, אבל אלה יעזרו לך לישון הלילה,
אבל תיטול רק כדור אחד.
בסדר גמור. תודה. כן.
היית אדיבה מאוד אליי. תודה רבה לך.
אין על מה. תחזור הביתה בשלום.
תודה.
אני... לא, אני צריך ללכת.
- אני עייף מאוד ו... - כן, כמובן.
הכול הפך למסובך יותר,
ולרגע חשבתי שאצטרך להסתמך על כך שהגורל יעשה צדק.
ייתכן שניקולס רייבנסקרופט יגסוס וימות מעצמו,
בלי צורך שאתערב.
האחות אמרה שהוא לקה בשבץ.
היא גם אמרה שייתכן שהוא יחיה,
אבל שהוא עלול לסבול מהפרעות קשות בתפקוד לשארית חייו.
דבריה מצאו חן בעיניי, אבל לא הסתפקתי בהם.
לא רציתי לתת לקתרין רייבנסקרופט הזדמנות
לגלם תפקיד חדש כאם מסורה
המטפלת בחוסר אנוכיות בבנה הנכה.
לא, רציתי שהיא תסבול אובדן.
רק את המוות לא ניתן לשנות.
רק לאחר מכן אוכל להרוג אותה.
חשבתי שפספסתי את ההזדמנות שלי.
אבל אז אבא שלו, איש עלוב כל כך,
- נתן לי הזדמנות פז. - דלתות נפתחות.
כל שנותר לי היה לבקר שוב את ניקולס המסכן.
דלתות נסגרות.
סליחה. אני יכולה לקבל כוס יין לבן ולקחת אותה לחדרי?
כמובן.
חייכתי, כן.
כי הייתי נבוכה, ולא רציתי להיות לא חברותית,
והרגשתי מודעת לעובדה שהוא ידע שאני לבדי.
כבר לא הייתי רגילה להיות לבד.
ובהחלט לא הייתי רגילה שמסתכלים עליי כך.
המצלמה שלו, תשומת הלב העזה.
הייתי לחוצה, אבל אני חייבת להודות שגם הייתי נרגשת.
אולי אפנטז על הרגע הזה מאוחר יותר.
אולי.
אולי לא.
כאן היית כשהשוטרים הגיעו
כדי לבשר לך על מות בנך
שב.
קודם אלך להכין תה.
אתה צריך לתקן אותו.
- זולפידם טרטרט -
תיון של בילדרס?
לא משנה לי.
הספר שלך מפורט מאוד.
לא אני כתבתי אותו, אלא ננסי.
היא הייתה סופרת מעולה.
היא השתמשה בתיאורים מדויקים מאוד של המקומות.
נסענו לשם, זוכרת?
נסענו למקום שבו זה קרה.
ובכל זאת, מרשים מאוד
לראות כמה היא הצליחה לשחזר בהתבסס על כמה תמונות.
בדיוק הדבר שסופרים מעולים עושים.
הם משתמשים בפיסות מציאות וטווים אותן יחד
באופן שחושף אמת גדולה יותר.
שב.
כן.
מרשים מאוד לראות איך אשתך הצליחה לכתוב
באופן משכנע כל כך על דברים רבים כל כך
בלי להיות שם כשהם קרו.
היא הייתה מרשימה.
כן.
עכשיו אני יכולה להתחיל.
הגיע הזמן להשמיע את קולי.
- מבוסס על הרומן מאת רנה נייט -
- שאנטי שאנטי שאנטי -
תרגום: גלעד וייס