Pravdou je, že v deň,
keď od nás Robert odišiel do Londýna, som bola nepokojná.
Nechcela som, aby išiel.
Odkedy sa narodil Nick, trávili sme spolu krásne chvíle,
ale nechcela som, aby sa rozhodoval medzi rodinou a prácou.
Takže bolo tam more, jasne žiariace slnko,
ale skrátka som tam nechcela byť sama.
POHOTOVOSŤ
Poďme.
- Pane? V poriadku? - Rýchlo.
- Ďakujem. - Ďakujem.
Nicholas?
Panebože.
Robert? Vstávaj.
Robert?
Robert, vstávaj.
Vstávaj.
Doriti.
Vstávaj.
Kde je Nick?
- Doriti, čo to robíš? - Kde je Nick?
Neviem. Asi s kamarátom.
Dobre. No, kde je? Musíme ho nájsť.
Včera bol v práci, mal sa vrátiť na večeru,
- no a? Doriti, má dvadsaťpäť. - Nie, nie.
Zavolal mi dnes o 4.00 ráno a teraz ho neviem zastihnúť.
- Nedvíha. Nechce hovoriť. - Asi ťa vytočil zadkom.
- Nie, zlatko. Bol na tom hrozne. - Ach, naozaj?
- On plakal. - Ach, skutočne?
Nehovoril. Nič nepovedal.
- Len reval. - Ach, naozaj?
Ahoj, Nick.
Áno kamoš. Tu tvoj otec.
Zavolaj, keď vstaneš. Chcem len skontrolovať, či žiješ.
Dobre. Mám ťa rád. Ahoj.
- Vie to. - Čo vie?
- Čo si mu povedal? - Čo?
- Čo si mu o mne povedal? - Nič som mu nepovedal,
ale mám to v pláne.
No, na to už je trochu neskoro, nie?
- Niekto ťa predbehol. - Ako to myslíš? Kto?
Ten šialený, posratý maniak sa k nemu dostal.
Čože? Myslíš otec chlapca, ktorý sa utopil pri Nickovej záchrane?
- Myslíš otec mladíka... - Ach, nie.
...ktorého si vyjebala a potom všetko poprela,
keď umrel pri záchrane nášho dieťaťa?
Toho šialeného, posratého, maniaka myslíš?
- Si neuveriteľná. - Nechápeš?
Náš syn je v nebezpečí, Robert.
Ešte som ho takého nepočula.
Bojím sa.
Ach, áno, bojíš sa, že budeš vyzerať zle, že?
Teda, dalo sa čakať, že sa to dozvie.
Kiežby som mu to len povedal ja.
Je to tvoja vina, jasné? Tvoja zodpovednosť.
- Je jedno čia vina to je. - Teda, čo si čakala?
No, ako si si myslela, že zareaguje?
Teda, si jeho matka. Za toto všetko môžeš ty.
- Nikdy ti na ňom nezáležalo. - Máš jeho heslo?
Tak si sa sústredila na zajačika,
- že si ho nechala samého na pláži... - Vieš jeho heslo?
- ...keď ani nevedel plávať. - Aké má heslo?
Nevedel.
- Dáš mi už jeho heslo? - No, ja ho neviem,
lebo rešpektujem jeho súkromie. Vyjadril som základné, slušné obavy.
Čo si má ale myslieť o tebe, Catherine?
Teda, si jeho matka.
To ty si ho mala v skutočnosti chrániť.
Neochránila si ho. Sústredila si sa...
Znova fajčí. Vedel si to?
Nehovor mi, ako vychovávať nášho syna, keď si bola 20 rokov mimo.
Ako sa opovažuješ?
Dopekla, čo myslíš, že som robil?
Ach, bože. Prišiel o prácu.
Čože? Nie.
Tak kde bol celý deň, keď si si myslel, že je v práci?
Tušíš, s kým by mohol byť?
S kamarátmi?
Teda, neviem, či nejakých má.
Ty vieš?
Spomínal priateľku.
Ale nestretol som ju. Neviem jej meno.
Nie...
Nie som si istý, či vôbec existuje, Catherine.
Nie, nie, nie.
Zlatko?
To je Nick?
Áno?
Nancy hoci opísala to, čo sa stalo medzi
Jonathanom a Catherine Ravenscroftovou neuveriteľne podrobne a presne,
s niektorými skutočnosťami sa, samozrejme, pohrala.
To spisovatelia robia.
Jonathan napríklad pricestoval do Európy s frajerkou.
Tú skutočnosť Nancy nemenila.
Zmenila však dôvod Sashinho skoršieho návratu.
Pamätáš si na zatmenie slnka?
V Anglicku je jedno raz za sto rokov
a bolo v zamračený deň.
To je ale škoda.
Veľmi britské.
Nechcelo sa mu.
Nuž, to bola moja posledná šanca zočiť ho.
Vždy sa môžeme pokúsiť sledovať ďalšie.
- Mohli by sme vycestovať. - Na Madagaskar?
- Prečo nie? - Hlúposť.
Úplne smiešne.
Nemotaj sa a urob niečo s tou poondiatou chladničkou.
Šaliem z nej.
- Haló? - Ahoj, Nancy.
Ahoj, Emma. Rada ťa počujem.
Rozumiem.
Nie, nie, nevedela som. Nie.
Nuž, myslím, že je na nich, aby si to vyriešili.
No, nezveličujme to, Emma.
Teda, nevieme, čo sa tam stalo.
Ach, nie. To tvoja dcéra zveličuje, lebo...
To je hlúposť.
Nie, to je naozaj veľmi extrémne, Emma.
Nie, to naozaj nie je nutné, Emma.
Dobre, Emma, rada som ťa počula. Vďaka za zavolanie.
Ahoj.
Čo je?
- Čo sa stalo? - To bola Sashina mama, Emma.
Sasha sa vrátila do Londýna.
Kedy...
S Jonathanom sa pohádali a zobrala sa a odišla.
To dievča je prípad.
Zrušíš ten iritujúci zvuk, či čo?
Sashina teta nezomrela.
Nevrátila sa preto.
Kniha bola fikcia,
ale zo svojho balastu oslobodila pravdu
a umožnila jej vyplávať na povrch.
Snímky ukazujú, že mal porážku po infekčnej endo...
Čože, mal porážku?
- Mal porážku? - Je to celkom bežné,
- keď si picháte drogy. - Bože. Bože.
Takže, bude v poriadku?
Teraz je stabilizovaný,
ale ešte je priskoro, aby sme určili rozsah poškodenia,
- až keď sa zobudí. - Poškodenia? Čo...
- Čo myslíte? - Neurologické poškodenie, ak nejaké.
Aké neurologické poškodenie?
Motorické, kognitívne, reč.
Ale nemali by sme špekulovať.
Teraz je stabilizovaný a na to sa musíme sústrediť.
Doktorka?
- Prepáčte, musím... - Takže kedy...
Kedy ho plánujete zobudiť?
V priebehu dňa urobíme nové testy a ak budú dobré,
zajtra sa ho pokúsime zobudiť.
- Ale zotaví sa, však? Úplne. - Áno. Mohol by sa. Áno.
Povedali ste, že by sa mohol, aká je šanca?
Teda, vzhľadom na vaše iné prípady.
No, každý prípad je iný a je mi to veľmi ľúto,
ale môžeme len čakať.
Catherine a Robert naďalej kladú otázky,
o ktorých vedia, že sú márne,
ale nepoľavujú v nádeji, že dostanú inú odpoveď.
- Takú, akú chcú počuť. - Doktorka.
- Naozaj ma to mrzí. Musím... - Áno.
- Ďakujem. - Ďakujem.
Môžeš si k nemu sadnúť prvá, ak chceš.
Uvažuješ, či bol Nicholas vždy náchylný
na skorú smrť.
Raz ho už zachránili,
ale bojíš sa, že tentoraz nebude mať také šťastie.
Robertova myseľ je roztrieštená chaosom.
Nicholasov pobyt v nemocnici vyvoláva intenzívne pocity viny a úzkosti.
Tie pocity však nepotlačia žiarlivosť,
ktorú cíti k mladíkovi, čo mal románik s jeho manželkou
a potom zachránil jeho vlastné dieťa.
Mučeník, ktorý ho navždy vykastroval.
Rovnako premýšľa aj nad rozhovorom so Stephenom Brigstockom
z predošlého večera.
Nad pokorou a prirodzenosťou toho muža
a jeho ohromným pochopením a súcitom.
A ako jediné, o čo Stephen s manželkou žiadali,
bolo stretnutie s chlapcom, pri ktorého záchrane umrel ich syn.
- Máte? - Hej.
- Fajn? - No...
Napísal som tam vaše meno a heslo.
Ťuknite na centrum pomoci, ako vymazať účet,
a potom natrvalo vymažte účet.
Dobre. Pýta sa ma to, prečo chcem vymazať účet?
Čo tam mám dať?
Hocičo. To je jedno.
Dobre, vyberiem obavy o súkromie.
Píše sa tu, že toto odstránenie bude trvalé.
Áno. Škoda, viete.
Jeden z mojich najlepších profilov.
Znova zadajte heslo.
„Potvrďte.“
„Ste si istý, že chcete vymazať svoj...“
STRÁNKA NIE JE K DISPOZÍCII
Smútil som, že ruším Jonathanov účet na Instagrame.
Ale bolo načase začať po sebe zametať. Utrieť odtlačky prstov.
Je preč.
Áno.
Hotovo.
Jednoduché.
VOLÁ ROBERT RAVENSCROFT
- To je pre teba, Tommy. - Vďaka.
Môžeš si kúpiť nových priateľov.
- Haló? - Pán Brigstocke.
Tu Robert.
- Áno. - Robert Ravenscroft.
Neruším?
Nie, pán Ravenscroft.
Obávam sa, že volám so smutnými správami.
Nicholas je v nemocnici.
To je hrozné. To ma veľmi mrzí.
Je v poriadku?
Ešte je skoro, ale zdá sa, že je stabilizovaný.
No, smiem sa spýtať, čo sa mu stalo?
Áno.
Nicholas bojoval so závislosťou...
- Dovi. - ...už nejaký ten čas.
To ma veľmi mrzí.
Nedokážem si predstaviť, ako sa cítite.
Áno, je to... Je to celkom náročné.
Smiem sa spýtať...
Mohol by som Nicholasa navštíviť v nemocnici?
- Teda, ak je to podľa vás vhodné. - Áno, isteže.
Je v Nemocnici East Acton na JIS-ke.
Ďakujem.
Mohol by som...
Mohol by som ísť hneď, teda, trochu neskôr večer?
Rozhodne. Aj ja vás rád uvidím.
Ďakujem, pán Ravenscroft. Ďakujem.
Budem sa modliť za Nicholasa.
- Dovidenia. Opatrujte sa. - Ďakujem.
Bol som prekvapený, ako jednoducho to do seba zapadlo.
Chlapec je feťák.
Isteže je.
A otec, bezvýznamný tupec,
mi práve priniesol chod na striebornom podnose.
Stačilo sa len pohostiť.
Pamätám si,
že v ten deň na pláži bolo veľmi jasno a veľmi teplo.
Nicho...
Ty! Ty!
A pamätám si, že som sa cítila osamelo.
A tiež si pamätám, že som si hovorila, že som naozaj trpezlivá matka,
a cítila som sa vinná, že si to myslím.
A vtedy som ho prvý raz uvidela.
A zamýšľala som sa, ako dlho tam ležal a zízal na nás.
A cítila som sa veľmi nesvoja. Akosi obnažená.
A pomyslela som si, že má drahý foťák na niekoho, kto je taký mladý.
Teda, vtedy náš už musel párkrát odfotiť,
ale nepamätám si vlastne, ako to robil.
Robert ti nedovolí priblížiť sa k nemu.
Takže sa pri Nicholasovi striedate.
Svojím spôsobom ti odľahlo, že ho nevidíš.
Nemáš priestor nad ním premýšľať.
Chceš byť len so svojím synom
a každá chvíľa je vzácna.
Ahoj.
- Haló? - Zdravím, Catherine?
Tu Sarah Finchamová z ľudských zdrojov.
Zdravím, Sarah. Áno. Ako pomôžem?
Počula som, že včera sa v práci odohral incident.
Simon vraví, že nechcel podať oficiálnu sťažnosť.
Napriek tomu, musíme zaznamenať, že ste ho fyzicky napadli.
Budete to mať v spise.
Rozumiem.
A prepáčte, Catherine,
ale nikomu nemôžeme dovoliť, aby bol nad disciplinárnym konaním.
Takže budeme musieť prešetriť tvrdenia,
ktoré vyslovil pán Stephen Brigstocke, pretože sú vážne.
- Skutočne? - Určite tomu rozumiete, však?
Áno. Áno.
Chceli by ste v tejto fáze niečo povedať?
Nie.
No, najprv vás na týždeň vypíšem z práce,
len nateraz.
- Zastav lôžko. Skontroluj dýchanie. - Catherine? Ste tam?
Áno. Áno, som tu.
Rozumiem, že ste boli v práci pod tlakom.
Nejde o prácu. Nebola som v práci pod tlakom.
No, to rada počujem.
Dobre, takže vypíšem vás kvôli chorobe?
Áno.
Pozrite, premýšľala som, či by pomohlo,
keby ste s niekým hovorili o ovládaní hnevu.
Mohli by sme pomôcť, zaplatiť poradňu.
Samozrejme, niekoho nezávislého a dôveryhodného.
Čo poviete?
- Bolo by to... - Prepáčte, nemôžem hovoriť.
Som v nemocnici.
Panebože. Prepáčte. Všetko v poriadku?
Nie, nie. Nič nie je v poriadku.
Ach, to ma mrzí.
Áno. Dobre. Ďakujem pekne.
Dovi.
Vieš, že tvoja veľa vážená reputácia
je už rozmetaná.
Že nič už nikdy pre teba nebude ako predtým.
A je ti to jedno.
Rozhodol som sa, dať si Jonathanov deodorant.
Už som aj tak nosil Nancin sveter.
My traja spolu znova nastolíme rovnováhu.
Zdravím.
Hľadám Nicholasa Ravenscrofta.
Zdravím.
Prišiel som za Nicholasom Ravenscroftom.
Zdravím.
ČISTIČ SIFÓNOV
Prišiel som za Nicholasom Ravenscroftom.
Zdravím.
Prišiel som za Nicholasom Ravenscroftom.
Dobrý psík.
Skoč. Skoč!
Flirtovala som s ním, keď som videla, ako nás sleduje?
Urobila som niečo, čo si mohol mylne vyložiť ako signál?
Nemyslím si.
Poďme sa navečerať.
Si hladný?
No musím priznať, že ten malý úsmev,
to malé spojenie, ma skutočne potešilo.
A keď som odchádzala z pláže, cítila som, ako sa za mnou pozerá.
Všetci v práci si knihu už určite prečítali,
ale na tom už nezáleží.
NICHOLAS MA MRZÍ. SI OK?
Nech sa stane čokoľvek, aspoň tá časť sa už skončila.
Vieš, že ak Nicholas prežije, už nebudú žiadne tajomstvá.
Bude vedieť všetko.
Skontrolujem to a ozvem sa.
Dobre. Vďaka. Chvíľu.
Páči sa. Vďaka.
- Dobrý deň. Pomôžem vám? - Nicholas Ravenscroft.
Prepáčte, nerozumela som.
Prišiel som za Nicholasom Ravenscroftom.
Ach, áno, pán Ravenscroft spomínal, že prídete.
Poďte za mnou, vezmem vás za ním.
Len vás musím varovať,
Nicholas je momentálne pripojený na mnohých prístrojoch,
takže sa na prvý pohľad môžete trochu preľaknúť.
Dobre? Ale už je stabilizovaný.
Zdravím. Prišiel Nicholasov starý otec.
Ďakujem.
- Dobrý. - Dobrý.
Ďakujem.
Posledná posteľ naľavo.
Ďakujem.
Chystal som sa Catherine Ravenscroftovej zobrať všetko.
Srdce sa mi rozbúšilo,
uši sa mi od očakávania triasli, keď som sa blížil k cieľu.
A Nicholas už bol aj tak viac ako jednou nohou v hrobe.
Priviedol som ho tam bez toho, aby som sa ho čo i len dotkol.
Nič by necítil.
Vlastne celkom pekný spôsob, ako odísť.
Lepšie než utopenie.
Teraz ho už stačilo len trochu postrčiť.
Následky mi boli ukradnuté.
Záležalo mi len na tom,
aby Catherine Ravenscroftová trpela tak, ako sme trpeli my s Nancy.
Tu sú kľúče.
- Vďaka. Je tu váš otec. - Prosím?
- Váš otec. Je s Nicholasom. - Nie, mô...
Čo to robíte? Nemôže tu byť.
Čo to robíte?
Choďte od syna.
Choďte preč od môjho syna!
V poriadku? Nehýbte sa. Upokojte sa.
- Váš otec len chcel... - Nie je môj otec.
- ...skontrolovať vášho syna. - Kto si myslíte, že ste?
Mali ste mnoho príležitostí.
Išla som k vám domov.
- Chcel som len vidieť, ako sa má. - Ani ste neotvorili!
Ona tu nemôže byť.
- Nezavolali ste mi. - Potrebujem pomoc.
- Poďte s nami. - Nie, poďte s nami.
- Upokojte sa. - Snaží sa ublížiť synovi.
Mali by sme začať obvolávať.
Povedať ľuďom, čo sa stalo.
Najprv by som mala zavolať Sashi.
Je správne zavolať najprv jej.
Nechcem, aby sa to dozvedela od niekoho iného.
POZDRAV Z MESTA PISA
Ahoj, Emma.
Tu Nancy Brigstocková. Mohla by som hovoriť so Sashou?
A vieš, kedy sa vráti?
Rozumiem, ale toto je dôležité, Emma.
Keby si ma vypočula.
Máme veľmi znepokojivé správy.
Jonathan zomrel.
Že...
Teda, chcem povedať, že Jonathan zomrel.
Utopil sa v mori v Taliansku, keď zachraňoval dieťa.
Povedz.
Ďakujem.
Čo povedala?
Sasha nebola doma, ale povie jej, čo sa stalo.
A ešte niečo?
Popriala nám úprimnú sústrasť.
Nič viac.
Vravela, že musí ísť.
Nikdy sme sa nedozvedeli, či Sashi mama povedala,
čo sa stalo alebo nie,
pretože už sa nám neozvali.
Niečo poslalo Jonathanovu frajerku, Sashu,
späť domov k rodičom a nechala tak Jonathana v Taliansku samého.
Stalo sa niečo, čo jej mamu donútilo k nahnevanému telefonátu.
Nicholasovi neprekážalo spať osamote,
ak sme mali medzi sebou otvorené dvere,
aby ma mohol vidieť, keby sa zobudil.
A keď zatvoril oči, vždy, vždy zaspal.
A v ten večer si jasne spomínam na narastajúci pocit šťastia.
Uvedomila som si, že som skutočne uvoľnená,
že všetko nakoniec dopadlo dobre.
Užívala som si čas osamote s Nicholasom a sama so sebou.
A rozhodla som sa ukončiť večer
pekným pohárom vína na terase.
Pozrite sa rovno na mňa.
Už veľmi dávno sa o mňa nebála nejaká žena.
Páčilo sa mi, ako sa ma dotýka, dáva pozor, aby mi neublížila,
- bola opatrná. - Pulz zrenice 3-mil.
Ďakujem.
A mala aj láskavý hlas.
Skutočne sa o mňa strachovala a bol som jej vďačný za dobrotu.
Dobre. Tak.
- Ako sa cítite? - Asi dobre.
Som trochu rozrušený.
To si viem predstaviť. Bola to rana.
Tá žena je ako môj manžel.
Viem, aké je to zažiť taký útok.
Všetky životné funkcie v norme.
- Zakrič, keby niečo. - Ďakujem.
Opatrujte sa, pán Stephen.
Ďakujem.
Hotovo.
Ste v poriadku.
Najbližších pár dní vás to bude trochu pobolievať.
Dám vám nejaké lieky proti bolesti.
Môžete mi dať niečo na spanie?
- Keby náhodou. - Iste.
Dobrý? Máte návštevu.
Veľmi ma to mrzí.
Počul som, čo sa stalo. Prišiel som čo najrýchlejšie.
Viem, čo urobila manželka a som šokovaný.
Veľmi, veľmi ma to mrzí.
Nie je to vaša vina, pán Ravenscroft.
Asi bola šokovaná, že ma tam vidí.
Nepovedali ste jej, že ste ma pozvali?
Nerozprávame sa.
Viem, že je to čudné, vzhľadom na Nickov stav,
ale ja...
nedarí sa mi pochopiť, prečo spravila, čo spravila,
či prečo mi o tom ani nepovedala.
Prišiel som zďaleka autobusom,
lebo som naozaj chcel vidieť Nicholasa.
Viem, že to by chcela Nancy, moja manželka.
Veľmi rada by mala príležitosť spoznať chlapca,
za ktorého môj syn položil život.
Tak prečo neprídete znova?
- To myslíte vážne? - Áno. Áno, iste.
Nicholas by to naozaj chcel.
Ak ste nejako nervózny, prosím, nebuďte.
Bol by to preňho úžasný dar.
To je pozorné. Áno. To by sa mi veľmi páčilo.
- Ďakujem. - Toto sú tabletky proti bolesti.
Vezmite si dve.
A nemala by som to robiť, ale vďaka týmto dnes zaspíte,
ale vezmite si len jednu.
Výborne. Ďakujem. Áno.
Nuž, boli ste ku mne veľmi milá. Ďakujem veľmi pekne.
Rada. Šťastnú cestu domov.
Vďaka.
Nie, naozaj by som mal ísť.
- Som veľmi unavený a... - Áno, iste.
Všetko sa skomplikovalo
a na chvíľu som si myslel, že budem musieť spravodlivosť nechať na osud.
Mohlo sa stať, že Nicholas Ravenscroft zomrie sám od seba,
bez môjho zásahu.
Sestrička povedala, že mal mŕtvicu.
Tiež povedala, že možno prežije,
ale že by mohol byť po zvyšok života vážne hendikepovaný.
Bolo to lákavé, ale nie dostatočné.
Nechcel som dať Catherine Ravenscroftovej príležitosť
zhostiť sa novej roly oddanej matky,
čo sa nezištne stará o hendikepovaného syna.
Nie, chcel som, aby trpela jeho neprítomnosťou.
Len smrť sa nedá zvrátiť.
Len tak som ju mohol zabiť.
Myslel som, že som premárnil príležitosť.
Ale potom mi jeho otec, také chabé stvorenie,
- podal zlaté kľúče. - Otváranie dverí.
Stačilo, keď chudáka Nicholasa znova navštívim.
Zatváranie.
Scusi. Mohla by som si zobrať pohár bieleho do izby?
Certo.
Usmiala som sa, áno.
Lebo som sa cítila trápne a nechcela som vyzerať nevľúdne
a cítila som sa nesvoja, keďže vedel, že som sama.
Už som viac nebola zvyknutá na samotu.
A rozhodne som nebola zvyknutá na také pohľady.
Jeho foťák, jeho intenzívna pozornosť.
Znervóznilo ma to, ale musím priznať, že aj nadchlo.
Možno si budem túto chvíľu neskôr predstavovať.
Možno.
Možno nie.
Tu ste boli, keď prišla polícia,
aby vám oznámila synovu smrť.
Sadnite si.
Najprv uvarím nejaký čaj.
Mali by ste to opraviť.
Silný?
Je mi to fuk.
Vaša kniha je... extrémne podrobná.
Nenapísal som ju. To Nancy.
Bola skvelou spisovateľkou.
No, podarilo sa jej veľmi presne opísať tie miesta.
Išli sme tam, spomínate si?
Išli sme na miesto, kde sa to stalo.
Aj tak je pozoruhodné,
koľko toho vyrozprávala na základe pár fotiek.
To robia skvelí spisovatelia.
Vezmú úlomky skutočnosti a pospájajú ich dokopy spôsobom,
ktorý odhalí väčšiu pravdu.
Sadnite si.
Áno.
Je skutočne pozoruhodné, ako vaša žena dokázala písať
tak presvedčivo o toľkých veciach
bez toho, aby tam bola, keď sa stali.
Bola pozoruhodná.
Hej.
Teraz začnem ja.
Je načase vypočuť si môj príbeh.
PODĽA ROMÁNU RENÉE KNIGHTOVEJ
POKOJ, POKOJ, POKOJ
Preklad titulkov: Jozef Ferencz