Hneď ako som prišla do izby,
mi ten cudzinec okamžite zišiel z mysle.
Prežila som veľmi výnimočný deň so synom.
Teda, nemala som tam manžela, ale nechýbal mi až tak veľmi.
A nepatrné obavy z toho, že celý deň
budem musieť zabávať Nicholasa, jednoducho zmizli
a vkĺzla som do stavu... že som skrátka s ním.
A cítila som sa podnietená a uspokojená
z dňa jednoduchých radostí so synom.
Bola som šťastná.
Premýšľam však, či to bolo posledný raz, čo som bola skutočne šťastná.
Viete, či všetko šťastie potom bolo len pretvárkou.
Viete, pretože vaša manželka veľmi presne písala
o mojej hotelovej izbe a mojom oblečení,
ale nemohla prísť na to, čo som cítila.
Bola som šťastná.
- Nancy... - Ticho, teraz hovorím ja.
Od vás som už počula dosť.
Áno, vaša manželka mala pravdu v mnohých veciach...
vrátane toho, ako umrel váš syn.
Mami. Mami.
V tú noc som vôbec nespala.
Kúpime si loďku?
- Bolelo ma celé telo. - Loďku! Loďku!
Nicholas túžil ísť na pláž.
Loďku! Loďku!
- Ledva som sa hýbala... - Loďku! Loďku!
...ale išli sme na pláž.
Loďku!
A cestou som ustúpila a kúpila som mu loďku.
Bola to...
úplná záchrana, aspoň to som si myslela, viete, aby sa zabavil v piesku,
kým nazbieram dosť energie, aby som s ním išla do vody,
pretože som bola vyčerpaná.
Predchádzajúca noc ma zničila.
Nechcela som zaspať,
ale zaspala som.
Vyplo ma.
Len som zatvorila oči a zaspala som.
Zobudila som sa len preto, že sa zdvihol vietor a pichal ma piesok.
A okamžite som vedela, že niečo nie je v poriadku.
More bolo veľmi rozbúrené. A Nicholas sa len...
Usmieval sa. Bol skrátka stratený vo svojom svete.
Nicholas?
- A vlny sa... - Nicholas!
...stále zväčšovali a čln nadskakoval.
A odnášalo ho to čoraz ďalej.
A keď mi voda obmyla pás, skrátka... som tam zostala stáť.
Viete, a vždy som sa bála mora, ale...
Viete, a bola som si istá, že keby... som za ním plávala,
obaja by sme sa utopili.
Akoby sa pri záchrane detí vždy topili muži.
Nie matky, ale otcovia.
Neviem, určite existujú ženy, ktoré to urobili,
ale nespomínam si, že by som o tom čítala.
Teda, určite nie som jediná,
čo sa neodvážila vyplávať za synom.
Stále sa sama seba pýtam, viete, že keby to bol horiaci dom,
alebo by niekto naňho mieril zbraňou, teda, bolo by to inak?
Našla... Našla by som vtedy v sebe odvahu?
Teda, prebehla... by som cez oheň?
Alebo... Alebo zachránila Nicka pred guľkou?
Neviem. Viem len to... že more stálo medzi nami.
Neriskovala som život pre svoje dieťa a musím s tým žiť.
A potom...
som ho uvidela.
A utekal plážou ku mne
a hneď ako vbehol do mora, skrátka sa ponoril do vĺn.
Nie, nie!
A z úst mi vyleteli slová...
- Nie! - ...než som ich zastavila.
Nechcela som jeho. Nie jeho.
Hocikoho iného.
A len tak som tam stála, nehybne.
A len som sledovala, ako plával s jednou rukou,
ťahal čln cez vlny a vyzeral ako hrdina.
Ale more išlo proti nemu.
A potom tí dvaja muži,
nabehli do vody a vyplávali za nimi.
A potom sa konečne Nick ocitol v bezpečí na brehu.
A všetci sa sústredili na Nickyho a tých dvoch mužov.
Na vášho syna sa nikto nepozeral.
Bol hrdina. Predpokladali, že je v poriadku.
Hej, no, vaša manželka mala pravdu.
Videla som, ako váš syn zápasí s vlnami...
a nič som neurobila.
Jeho krik zanikol vo vetre
a neurobila som nič, aby som mu pomohla.
Tak ho naložili do loďky a prišli s ním na breh
a všetci okamžite konali.
A Nicholas o tom všetkom len povedal, že mrzne.
Zdalo sa, že si neuvedomuje, že sa mohol utopiť.
Ani raz nepovedal, že sa bojí.
Ale ja som sa bála.
A stále sa bojím.
Bol skrátka premrznutý, chcel sa vrátiť na pláž
a prišiel cudzinec a zachránil ho.
Jednoduché.
A už nikdy ten incident nespomenul.
Viete, pláž, loďku, či znova vášho syna. Nikdy.
Je mi jedno, či bolo Nicholasovi zima. Môj syn umrel.
Áno. Áno, zomrel.
Utopil sa.
Sledovali ste ho. Nič ste neurobili.
- Stáli ste tam... - Neskončila som!
Sadnite si!
Chcem, aby ste pochopili, čo sa stalo večer predtým.
Vaša manželka napísala knihu na základe pár fotiek,
ale tie fotky nie sú skutočnosť.
Sami ste to povedali, je to úlomok reality.
Večer predtým, ako umrel váš syn,
som sa vrátila do hotelovej izby a chcela som sa ísť osprchovať.
A zaspať pri knihe.
Ako som vravela, bola som šťastná.
Nie.
Bola som viac než šťastná.
Prekypovala som šťastím.
Asi som nechala kľúč vo dverách, keď som si otvorila,
v snahe nevyliať víno.
Viete, cítila som ho skôr, ako som ho videla.
Jeho voda po holení bola...
Ticho. Ticho.
A cítila som jeho pot.
Stále ho cítim.
Ani neviem, po čom chutil. Asi vzrušenie.
A prekvapilo ma, keď prehovoril,
pretože predtým v ten deň, keď som vedela, že sa na mňa pozerá,
viete, keď sa na mňa usmial, som si jeho hlas predstavovala inak.
Myslela som, že bude nežný.
Ale nebol nežný.
Bol plný nenávisti.
- Ale tie fotky... - Áno.
Áno, dostávam sa k nim.
Oblíž to.
Ešte nikdy ma nikto neudrel, takže som bola šokovaná.
Zuby mi škrípali. Zvonilo mi v ušiach.
- Ja... - Prosím.
- ...nemohla som uveriť, čo sa deje. - Ak to zopakuješ, alebo zakričíš,
kurva, porežem teba aj tvojho syna.
Znetvorím vám tváre do konca života. Jasné?
Spravíš teda, čo poviem?
...a vyzleč si tie posraté šaty.
Mami. Mami.
Prosím, prosím.
- Uspi ho. - Prosím. Neubližuj mu.
- Kurva, uspi ho. - To nič. Zlatko...
- Zlatko, choď spať. Som tu. - Ale sľúbila si,
- že necháš otvorené, mami. - Prosím.
Kurva, nech drží hubu.
Čo je to za vôňu?
Tu máš.
Choď spať.
Keby sa Nick zobudil...
neviem, čo by váš syn urobil.
Takže mi odľahlo, keď som odišla z izby a cítila som, ako ma nasleduje.
A potom...
vzal foťák a pomyslela som si:
„Snaží sa ma vydierať.“
A...
povedala som si: „Získam si ho.“
Nechcela som, aby ublížil Nickovi.
Ale nevedela som, čo robiť. Čo som mala robiť? Pózovať?
A bola som znechutená, lebo vybral spodnú bielizeň,
čo mi dal manžel na dovolenku.
Rýchlo.
Rýchlejšie.
Otoč sa.
Utri si ich a usmej sa. Jasné?
Teraz sa usmej.
Áno, oveľa lepšie. Sadni si.
Prestaň, prestaň, prestaň.
No tak. No tak.
...podprsenku. Rýchlo. Daj si ju dole.
Zatvorila som oči.
Cítila som sa ako špinavá, trasúca sa vec.
A počula som spúšť foťáka a vrčanie približovania šošovky,
keď podišiel bližšie a bližšie.
A...
urobila som presne, čo žiadal.
Zahryzla som si do hornej pery. Stonala som. Híkala som.
Viete, dúfala som, že bude spokojný a potom odíde.
A potom som ho počula vzdychať a stonať...
a čakala som. Bála som sa pohnúť.
A myslela som si, že chcel len to.
- Tak som povedala: „Prosím, už choď.“ - Prosím, už choď.
Ale to bola chyba.
Nemala som to povedať.
Mala som predstierať, že som to chcela aj ja.
Nie! Nie, nerob!
A potom som vedela, že sa to neskončilo...
a bola som vydesená.
- Mal nôž. - Kurva, radšej sa usmej.
A po celý čas som si myslela:
Ako ho dostanem von?
Ako ho dostanem od Nicka?
A pomyslela som si... dúfala som, že mu nás príde ľúto.
A potom som začula ten zvuk.
Znelo to ako zranené zviera.
A uvedomila som si...
že to som ja.
A celé moje telo bolo posiate bolesťou. Všade.
A potom ma pretočil a...
pobozkal ma a ja...
cítila som jeho zuby a jeho sliny
a jeho voda po holení bola skrátka... Bolo to odporné.
Mohla som...
Prišlo mi zle.
Rovnakú vodu po holení som cítila aj z vás... v nemocnici.
A potom...
zatlačil koleno a... poriadne hlboko mi ho zatlačil do stehna
a znova do mňa vnikol.
A ja...
Padol na mňa, a ja som sa skrátka...
Skrátka tam ostal a bola som v pasci. Nemohla som sa pohnúť.
A myslela som si: „Prosím, nech už je koniec.“
Ale potom začal znova.
Áno.
Bojovala som?
Nie.
Kričala som? Nie, nemohla som.
Ale vedzte jedno...
váš syn ma znásilňoval znova a znova
tri a pol hodiny.
Váš syn ma týral tri a pol hodiny.
A potom prestal. Už mal dosť.
Otoč sa.
Usmej sa.
A potom mi povedal:
- „Vďaka. Bolo to pekné.“ - Vďaka. Bolo to pekné.
A keď to povedal,
priala som si, aby zdochol.
Áno, v ten večer
by som dala čokoľvek, aby som ho videla umrieť.
Takže, keď sa topil...
odišla som.
Taká je pravda.
A nemôžem sa tváriť, že mi je to ľúto.
Neverím vám. Klamete.
- Čomu z toho neveríte? - Ničomu. Po... Po...
Povedali by ste to Nancy, keď ste sa stretli, ak by... to bola pravda.
Čo? Povedala by som umierajúcej žene,
že ma znásilnil syn, o ktorého prišla?
Aký by to malo zmysel?
Hovorím vám to len preto, že chcem, aby ste prestali.
Chcem, aby ste mňa a môjho syna nechali na pokoji.
Nemáte žiadne dôkazy!
Čo? Môžem vám dať forenzné dôkazy.
To chcete? To potrebujete?
Dobre. Nuž, keď odišiel,
vyprázdnila som tubu krému na tvár, strčila ju do seba
a vytiahla som jeho nechutné semeno zo svojho tela
a zatvorila som tubu,
a potom som si odfotila zranenia, viete, svoje...
modriny na stehnách a uhryznutia na krku,
keby som ich neskôr potrebovala ako dôkazy, pretože...
som ešte nevedela, čo chcem urobiť.
Nemala som silu ísť na políciu,
a nech... nechcela som do toho zatiahnuť Nickyho.
Takže, som si pomyslela,
že sa dám dokopy a urobím to neskôr, viete?
Zajtra. Na ďalší deň.
Ale potom zomrel.
Chápete? Zomrel.
Pomyslela som si...
„Vďakabohu, že umrel.“
Nikomu nemusím dokazovať svoju nevinu.
Nemusím o tom hovoriť, ak nechcem.
Nemusím to znova prežiť, ak nechcem.
Nemusím ísť svedčiť na súde a nenazvú ma klamárkou.
Nikto nebude tvrdiť, že som prilákala muža do svojej izby.
Viete, že som ho poznala a kúpil mi pohárik na bare
a že som s ním flirtovala, ako to naznačuje vaša nechutná kniha.
Takže som tubu odhodila.
A keď som vyvolala fotky z dovolenky,
zbavila som sa všetkých dôkazov zranení
a nechala som si len šťastné zábery
Nicholasa, Roberta a seba.
A potom, ak to musíte vedieť...
keď som sa vrátila do Londýna, zist...
uvedomila som si, že som tehotná.
Mohlo byť Robertovo...
a tak veľmi sme chceli ďalšie dieťa...
ale keďže som nevedela, či otcom nie je, muž, čo ma znásilnil,
ukončila som to.
Čo ste mi dali do čaju?
Čo ste mi dali do čaju, vy bláznivý zmrd?
Nebojujte s tým.
Zaspíte, ale budete v poriadku.
Ja sa vrátim do nemocnice.
Nie.
Celé to ukončím.
Haló. Áno. Môžete poslať taxík?
Harrington Road 87.
Á, doriti.
Nicholas. Zdravím, som dr. Keithová. Otvoríš oči?
Výborne, Nicholas. Stlačíš mi ruku?
Stlačíš, tlač, tlač? Výborne.
Nicholas, v ústach máš trubicu.
Posnažíme sa ju vytiahnuť, dobre? Dobre?
Ukáž. Daj palec hore. Ďakujem.
Sestra. Môžeme extubovať?
Vypla som ventilátor.
Nicholas, budem počítať od jedna do tri
a potom zakašli, dobre?
Jeden, dva, tri. Zakašli. Kašli.
Výborne, Nicholas. Výborne.
- Dýchaj, Nicholas. Dýchaj. - Len pokoj.
Ide ti to.
Cez nos ti pustím kyslík.
Si v poriadku?
Kde to som?
Čo sa mi stalo?
Si v nemocnici, Nicholas.
Si v bezpečí.
Neskôr ti vysvetlíme, čo sa stalo, dobre?
Ale. Dobré ráno, krásavec.
KAMŽE KAM? NEMOCNICA EAST ACTON
VYBRAŤ BOLT
POTVRDENÉ
KÁVA
Videli ste? Predbehol ma, akoby som bol neviditeľný.
Ľudia nevedia šoférovať.
PRÍCHOD O 1 MIN
Dobrý deň, pane. Môžete ísť so mnou? Vďaka.
Emma, dáš mi kardiologické poznámky doktora Juntu?
- Vďaka. - Dobre.
Je v poriadku?
Zobudil sa. Je relatívne pri vedomí. Takže to sú dobré správy.
Už... hovorí?
Áno. Je trochu pod sedatívami.
Stále mu však liečime endokarditídu,
ktorá sa môže znova objaviť, ak si bude ďalej pichať.
Rozumiem. Rozumiem, ale mohol by sa úplne zotaviť?
- Dáte si kávu? - Je hore, pri vedomí...
Ďakujem pekne, Emma.
...čo je pozitívne.
Zajtra urobíme nové krvné testy, ale teraz musí oddychovať.
Môžem... Môžem s ním hovoriť?
Môžete ísť za ním, ale, prosím, neunavte ho.
Musím ísť. Pípam.
- Rozumiem. Ďakujem. - Nemáte za čo. Vďaka.
Ďakujem, Emma. Dáš vedieť kardiológii, že idem? Ďakujem.
ZLOŽIŤ
Po zaznení tónu zanechajte odkaz.
Ak chcete nahrať odkaz, stlačte mriežku.
Robert. Toto je vážne.
Stephen Brigstocke ide do nemocnice.
Nech sa nepribližuje k nášmu synovi.
Jasné? Za žiadnych okolností. Prosím, Robert.
Toto je veľmi dôležité.
Je nebezpečný.
Čo je?
Tak veľmi som sa bál, Nick.
Ani nevieš, aký som šťastný, že si späť.
Prekonáme to.
Jasné?
To nič, Nick.
Keď budeš pripravený.
Mali by ste si odpočinúť.
- Tu mi je fajn. - Potrebuje odpočívať.
Bude v poriadku.
Choďte na vzduch.
Hneď sa vrátim, kamoš.
Dobre, kamoš.
IDE TAM STEPHEN BRIGSTOCKE.
NECH SA ZA ŽIADNYCH OKOLNOSTÍ NEPRIBLIŽUJE K NICHOLASOVI.
- Keby niečo, som vonku. - Fajn.
IDE TAM STEPHEN BRIGSTOCKE.
NECH SA NEPRIBLIŽUJE K NICHOLASOVI.
URGENT
POHOTOVOSŤ
Prepáčte, nemôžete ísť rýchlejšie?
- Všade sú kamery. - Áno. Ale idem do nemocnice.
Prepáčte, nemôžem mať ďalší priestupok.
Musím živiť rodinu.
Áno. Áno. Áno.
Zatváranie.
- Koľko ešte? - Už ste skoro tam.
Hej! Kam idete? Zatvorte dvere.
Otváranie.
SESTRY
A ste späť.
Je tu ešte pán Ravenscroft?
Vlastne práve vyšiel von.
Ďakujem.
Prepáčte. Návštevy sú od 8.00 do 20.00.
Robert ma požiadal, aby som si sadol k Nicholasovi.
Len na chvíľku.
Dobre, len minútku. Ale, prosím, najprv sa spýtajte sestier na JIS-ke, dobre?
Áno. Iste. Ďakujem.
Nemali by ste tu byť.
Mali by ste oddychovať, zlatko.
Nedalo sa mi spať. Príliš som sa bál o Nicholasa.
Asi by som nezniesol, keby...
Nicholas sa zobudil.
To sú veľmi dobré správy.
Áno.
Ostaňte len chvíľku, dobre?
Musí si odpočinúť.
Iste.
Áno. Ďakujem.
Ste dobrá žena.
Mami?
Mami.
Chcem odísť.
Mami. Prosím.
Chcem odísť.
Chcem odísť, prosím.
Pane, ste v poriadku?
Vezmem ho.
Pán Brigstocke, ste v poriadku?
- Robert. - Mrzí ma to.
- Veľmi ma to mrzí. - Čo... Č...
Čo vás mrzí?
Mýlil som sa.
- V čom? - Mýlil som sa vo všetkom.
Prepáčte, tu nemôžete bežať.
Nie.
Čo ste urobili môjmu synovi?
Mrzí ma to.
Cath! Cath!
Cath, tak veľmi ma to mrzí. Cath, mrzí ma to.
- Ach, môj syn! Môj syn! - Veľmi ma to mrzí, Cath, pozri.
- Môj krásny syn. - Mal som ťa počúvať.
Veľmi ma to mrzí.
- Nicky! Nicky! - Je to moja vina. Nie. Nicky sa má fajn.
- Nicky! - Má sa fajn. Veľmi ma to mrzí.
Nie, nie. Nick... Cath, počúvaj. Nick je v poriadku. Zobudil sa.
Je v bezpečí. Je v bezpečí.
Je v bezpečí, neboj sa.
Čože? Zo... Zobudil sa?
Zobudil sa.
- Nicky. - Prepáčte.
Panebože. Veľmi ma to mrzí.
To nič. Prosím, to nič.
Počkajte, prečo ste mi to predtým nepovedali?
Prečo ste predtým... predtým nič nepovedali?
Predtým som nestretol vašu ženu.
Dodnes som nepoznal pravdu.
Ale určite ste vedeli, akého máte syna.
Nikto nechce veriť, že jeho syn je schopný urobiť niečo také.
Tú knihu ste však rozposlali mojej rodine.
Dali ste mi tie fotky a bolo mi vás ľúto.
- Vášmu posratému synovi som bol vďačný. - Otváranie.
Ako ste to nemohli vedieť?
Prečo ste to nespochybnili?
Nie, pán Ravenscroft, prečo ste to nespochybnili vy?
Zatváranie.
DOKONALÝ CUDZINEC E. J. PRESTON
DOKONALÝ CUDZINEC 18. SEPTEMBER 2011
Vždy si vedel, že Nancy Jonathana prezentovala
ako niekoho iného,
a bol si toho súčasťou,
ignoroval si všetky náznaky, ktoré v tebe mali vzbudiť znepokojenie.
Mal si o ňom rovnako mylnú predstavu ako ona.
Tvojou jedinou obhajobou je, že si to robil z lásky,
ale to nie je bohvieaká obhajoba.
Bol si slabý.
Zanechal si za sebou len bolesť.
Vieš, že nikdy nenájdeš odpustenie.
Nič neodčiní premárnený život.
Nič ťa neočistí.
Nič ťa nerozhreší.
Nič ťa nečaká.
Čaká ťa len prázdnota.
Tak veľmi ma to mrzí.
Ani si neviem predstaviť, aké hrôzy si musela vtedy prežiť.
A teraz.
Bol som taký... taký hlúpy.
Nikdy... nikdy si to neodpustím, Cath.
Nevedel som to.
Prečo si...
Prečo si mi to nikdy nepovedala?
Ja...
Asi som...
nechcela, aby nám to vošlo do života.
Chcela som teba a Nicka predtým ochrániť, vieš.
A od hnevu, vieš, ktorý som cítila a...
asi som...
nechcela, aby si ma vnímal inak, vieš?
Nechcela som, aby si na to musel myslieť vždy,
keď sa na mňa pozrieš.
Lebo som sa nech... nechcela som sa na seba pozrieť.
Bola som veľmi... strašne ponížená.
Keď... Keď tá kniha...
a fotky prišli do nášho života,
prečo si... Prečo si mi to skrátka nepovedala vtedy, Cath?
Skúšala som to, Robert.
Vieš? Ale... asi keď...
si o niečom takom nikdy nehovoril, tak, ja...
nevedela som začať.
Potrebovala som pomoc, vieš, zanalyzovať to.
Pochopiť to. Nedokázala som to sama.
A ty si bol skrátka... veľmi nahnevaný a podvedený
a, vieš, znechutený.
Vieš, všetko to, čoho som sa bála, že budeš cítiť, a...
Nevypočul si ma. Vieš, nemohla som premýšľať.
Ja len...
Keď som sa s tebou rozprávala, znova som sa cítila vinná.
A tak...
- Veľmi ma to mrzí. - Hej.
Prosím, pochop, že ma... podviedol ma, Cath.
Nie, tomu rozumiem.
Rozumiem, že tie fotky boli mätúce.
Prosím.
Cath, prosím, odpusť mi.
Viem, že by som ti mala odpustiť.
Ale pravdou je, že nemôžem.
Lebo... Skutočnosť, že ma niekto znásilnil,
prijímaš oveľa jednoduchšie ako myšlienku, že ma niekto iný uspokojil.
Vieš, akoby... ti takmer odľahlo, že ma znásilnili.
A ja skrátka... Prepáč, ja...
toto neviem odpustiť.
Catherine a Robert dokonali svoj rozvod.
Catherine vie, že jej budúcnosť je nejasná,
ale neprekáža jej to.
Nepotrebuje sa o ničom rýchlo rozhodnúť.
Chce sa sústrediť na Nicholasa a súčasnosť.
Catherine ovládne vďačnosť za šancu, ktorú jej syn dáva,
aby kompletne prijala jeho lásku.
Nepamätám si.
Ja viem.
Je mi to veľmi ľúto, Nick.
Nič si nepamätám.
Veľmi ma to mrzí.
Mňa to mrzí.
Ach, nie.
Mrzí ma to.
Ľúbim ťa.
Hej.
Ja viem. Aj ja teba.
S LÁSKOU SPOMÍNAME NA STEVA GOLINA LYNN FAINCHTEINOVÚ
PODĽA ROMÁNU RENÉE KNIGHTOVEJ
POKOJ, POKOJ, POKOJ
Preklad titulkov: Jozef Ferencz