Takoj ko sem vstopila v sobo, sem v hipu pozabila na neznanca.
S sinom sem preživela čudovit dan.
Moža res ni bilo, a ga nisem pogrešala.
Bala sem se, kako bom zapolnila dan,
kako bom zaposlila sina. Vendar je dan minil, kot bi trenil.
Posvetila sem se samo času z njim.
Bila sem izpolnjena in zadovoljna zaradi čudovitih trenutkov s sinom.
Bila sem srečna.
Sprašujem se, ali sem bila takrat nazadnje zares srečna.
Vsa sreča po tem je bilo pretvarjanje.
Vaša žena je zelo natančno opisala
hotelsko sobo in kako sem bila oblečena,
ni pa mogla dojeti, kaj sem občutila.
Srečna sem bila.
- Nancy... - Tiho, jaz govorim.
Dovolj sem vas poslušala.
Ja, vaša žena je imela prav o marsičem.
Tudi o tem, kako je vajin sin umrl.
Mami, mami.
Vso noč nisem spala.
Lahko dobim čoln?
- Vse telo me je bolelo. - Čoln!
Nicholas je na vsak način hotel na plažo.
Čoln, čoln!
- Komaj sem se premikala. - Čoln!
Vendar sva šla na plažo.
Čoln!
Med potjo sem popustila in mu kupila čoln.
Bil je...
Takrat je bil ta prava odrešitev, saj ga je zaposlil.
Dokler ne bi nabrala dovolj moči, da bi šla z njim v vodo.
Ker sem bila izčrpana.
Noč me je uničila.
Nisem hotela zaspati,
pa sem.
Zmanjkalo me je.
Samo oči sem zaprla in zaspala.
Zbudila sem se samo zato, ker je veter dvignil pesek, ki mi je dražil kožo.
Takoj sem vedela, da je nekaj narobe.
Morje je bilo razburkano. Nicholas pa se je
smejal. Izgubljen v svojem svetu.
Nicholas?
Valovi so bili čedalje višji. Premetavali so čoln
in ga nosili stran od obale.
Ko mi je voda prišla do pasu, sem okamnela.
Od nekdaj sem se bala morja.
Prepričana sem bila, da se bova utopila, če bom šla za njim.
Vedno se utopijo moški, ko rešujejo otroke.
Ne matere, ampak očetje.
Gotovo so bile tudi ženske,
ampak ne spomnim se, da bi brala o tem.
Gotovo nisem edina, ki nima poguma,
da bi šla za sinom.
Sprašujem se, kaj, če bi gorela hiša
ali bi kdo vanj meril s pištolo, bi bilo kaj drugače?
Bi takrat zbrala pogum?
Bi stekla skozi ogenj?
Ali prestregla kroglo za Nicka?
Ne vem. Vem samo, da me je morje plašilo.
Nisem tvegala življenja za svojega otroka, in s tem bom morala živeti.
Potem
sem ga zagledala.
Tekel je po plaži proti meni.
Takoj ko je prišel v morje, se je potopil v valove.
Ne, ne!
Besede so bruhnile iz mene.
Nisem hotela, da je on. Samo on ne.
Kot okamnela sem stala tam.
Gledala sem ga, kako je z eno roko zamahoval,
z drugo pa junaško vlekel čoln skozi valove.
Ampak morje je bilo močnejše.
Potem sta dva moška
odhitela v morje in odplavala k njima.
In Nick je bil končno varno na obali.
Vsi so gledali le Nickyja in moška.
Nihče ni gledal vašega sina.
Bil je junak, domnevali so, da je dobro.
Ja, vaša žena je imela prav.
Videla sem, kako se bori z valovi.
In nisem ukrepala.
Njegovi kriki so se izgubili v vetru.
Jaz pa nisem naredila nič, da bi mu pomagala.
Spravili so ga v čoln in pripeljali na obalo. Takoj so mu nudili pomoč.
Nicholas pa je o dogodku rekel samo, da ga zelo zebe.
Sploh se ni zavedal, da bi lahko utonil.
Niti enkrat ni rekel, da se je bal.
Jaz pa sem se.
Še vedno se.
Zeblo ga je, hotel je nazaj na plažo,
prišel je neznanec in ga rešil.
Čisto preprosto.
Nesreče ni omenil nikoli več.
Ne plaže, ne čolna, ne vašega sina. Nikoli.
Briga me, da je Nicholasa zeblo. Moj sin je umrl.
Ja, umrl je.
Utopil se je!
Opazovala si ga in nič naredila!
- Stala si tam... - Nisem končala!
Sedi!
Rada bi povedala, kaj se je zgodilo noč pred tem.
Vaša žena je knjigo napisala na podlagi nekaj fotografij.
Te pa niso resničnost.
Sami ste rekli, da so del resničnosti.
Noč, preden je vaš sin umrl,
sem se vrnila v sobo in se spravljala pod prho.
Da bi potem zaspala ob knjigi. Kot sem rekla, bila sem srečna.
Ne. Bila sem več kot srečna.
Bila sem vznesena.
Najbrž sem v vratih pustila ključ, ko sem se trudila, da ne bi polila vina.
Zaznala sem vonj po njem, preden sem ga videla.
Vodica po britju je bila...
Tiho!
Okušala sem njegov pot.
Še vedno ga okušam.
Ne vem, po čem je imel okus. Najbrž po vznemirjenju.
Presenečena sem bila, ko je spregovoril.
Ker sem dan prej, ko... Vedela sem, da me gleda.
Ko se mi je nasmejal, sem si njegov glas predstavljala drugače.
Mislila sem, da bo prijeten.
Pa ni bil.
Bil je sovražen.
- Ampak fotografije... - Ja, prihajam do njih.
Poliži.
Nihče me še ni udaril, zato sem bila osupla.
Zobje so mi zaškrtali, v ušesih mi je zvonilo.
- Nisem mogla verjeti, kaj se dogaja. - Samo ponovi to ali zakriči,
pa bom razrezal tebe in sina.
Vse življenje boš imela brazgotine po obrazu. Jasno?
Me boš torej ubogala?
Sleci si obleko, pizda.
Mami. Mami.
Prosim, prosim.
- Uspavaj ga. - Prosim, pusti ga.
- Uspavaj ga. - V redu je, srček.
- Nazaj zaspi, srček, tu sem. - Obljubila si,
da bojo vrata odprta.
Utišaj ga.
Utišaj ga, pizda.
Kaj smrdi?
Zaspi.
Če bi se Nick zbudil...
Ne vem, kaj bi naredil vaš sin.
Oddahnila sem si, ko sem šla iz sobe. Čutila sem, da mi sledi.
Potem je
v roke vzel fotoaparat. Pomislila sem:
"Izsiljevati me hoče."
In...
Hotela sem ga pridobiti. Nisem hotela, da škodi Nicku.
Nisem pa vedela, kaj naj naredim. Poziram?
Zgrozila sem se, ker je izbral perilo,
ki mi ga je podaril mož za počitnice.
Pohiti!
Hitreje!
Obrni se.
Obriši solze in se nasmej. Jasno?
Nasmej se.
Veliko bolje. Sedi.
Nehaj, nehaj!
Dajmo.
Modrc. Hitro. Sleci ga.
Zaprla sem oči.
Počutila sem se umazano.
Slišala sem šklocanje fotoaparata in piskanje zuma,
ko se je približeval.
In...
Naredila sem, kot je zahteval.
Ugriznila sem se v ustnico, ječala, stokala, sopla.
Upala sem, da bo zadovoljen in bo odšel.
Potem sem ga slišala stokati.
Čakala sem, bala sem se premakniti.
Mislila sem, da je to vse, kar je hotel.
- Zato sem ga prosila, naj gre. - Prosim, pojdi.
Ampak naredila sem napako.
Tega ne bi smela reči.
Morala bi se pretvarjati, da to hočem.
Ne, ne!
Takrat sem vedela, da še ni konec.
Na smrt me je bilo strah.
- Nož je imel. - Smej se, jebenti.
Ves čas sem mislila samo na to, kako bi ga spravila ven.
Proč od Nicka.
Upala sem, da se naju bo usmilil.
Potem sem slišala zvok...
Zvenelo je kot ranjena žival.
Spoznala sem,
da sem bila jaz.
Vse telo me je bolelo. Povsod.
Potem me je obrnil
in me poljubil.
Okusila sem njegove zobe in njegovo slino.
In njegovo vodico po britju. Ogabno.
Lahko bi... Na bruhanje mi je šlo.
Enako vodico po britju sem zaduhala na vas v bolnišnici.
Potem je...
S kolenom me je močno sunil v stegno.
In se spet zarinil vame.
Padel je name, jaz pa sem...
Kar ostal je tako, jaz pa se nisem mogla premakniti.
Rekla sem si: "Prosim, bog, naj se to neha."
Pa je spet začel.
Ja.
Sem se upirala?
Ne. Sem kričala? Ne. Nisem mogla.
Vedeti morate samo, da...
Vaš sin me je posiljeval vedno znova
tri ure in pol.
Vaš sin me je surovo zlorabljal tri ure in pol.
Potem je nehal. Imel je dovolj.
Obrni se.
Nasmej se.
Potem mi je rekel:
"Hvala, to je bilo prijetno."
Ko je to rekel,
sem hotela, da umre.
Ja, tisto noč,
bi dala vse, da bi crknil.
Ko se je utopil,
sem odkorakala stran.
To je resnica.
Ne bom se pretvarjala, da mi je žal.
Ne verjamem ti. Lažeš.
- Česa ne verjamete? - Ničesar. Ti...
Če bi bilo res, bi to povedala Nancy, ko sta se dobili.
Vaši umirajoči ženi naj bi rekla,
da me je posiljeval sin, ki ga je izgubila?
Saj ne bi imelo smisla.
To vam govorim samo zato, ker hočem, da nehate.
Hočem, da mene in sina pustite pri miru.
- Nimaš dokaza! - Kaj? Bi radi forenzične dokaze?
Bi to radi? To rabite?
Prav. Ko je odšel,
sem izpraznila kremo iz lončka
in iz telesa iztisnila njegovo gnusno seme.
In zaprla poklopec.
Potem sem fotografirala rane, saj veste...
Podplutbe na stegnih in ugrize na vratu, če bi rabila dokaz.
Nisem še vedela, kaj bom naredila.
Nisem imela moči, da bi šla na policijo. Nisem hotela vlačiti Nickyja skozi to.
Zato sem si rekla,
da se bom najprej zbrala in to naredila pozneje.
Jutri. Naslednji dan.
Potem pa je umrl. Razumete? Umrl je.
Pomislila sem: "Hvala bogu, da je umrl."
Ni mi treba dokazovati, da sem nedolžna.
Ni mi treba govoriti o tem, če nočem.
Tega mi ni treba podoživeti, če nočem.
Ni mi treba na sodišču poslušati, da lažem.
Poslušati, da sem ga zvabila v sobo.
Da sem ga poznala, da mi je plačal pijačo v baru
in sva flirtala, kot namiguje vaša gnusna knjiga.
Zato sem posodico za kremo zavrgla.
In ko sem razvila fotografije z mojih počitnic,
sem uničila vse dokaze o poškodbah.
Ohranila sem samo slike, na katerih smo Nicholas, Robert in jaz srečni.
Potem, če že morate vedeti...
Ko sem se vrnila v London...
Bila sem noseča.
Lahko bi bil Robertov in...
Zelo sva si želela še enega otroka.
Ker nisem vedela, ali je oče moški, ki me je posilil,
sem splavila.
Kaj ste mi dali v čaj?
Kaj si mi dal v čaj, norec pofukani!?
Ne upiraj se.
Samo zaspala boš. Vse bo v redu.
Nazaj v bolnišnico grem.
Ne.
Končal bom vse to.
Dober večer. Lahko pošljete taksi?
Harrington Road 87.
Klinc.
Nicholas. Živjo, sem dr. Keithova. Lahko odpreš oči, prosim?
Odlično, Nicholas. Mi stisneš roko, prosim?
Jo lahko stisneš? Bravo.
V ustih imaš cevko. Ne umakni je, prav?
Pokaži, da razumeš. Dvigni palec. Hvala.
Sestra, lahko vzamete ven cevko? Ventilator sem izklopila.
Štela bom od ena do tri, potem zakašljaj. Prav?
Ena, dve, tri, zakašljaj.
Bravo.
- Dihaj, Nicholas. - Sprosti se.
Dobro ti gre.
- Skozi nos boš dobival kisik. - Si dobro?
Kje sem? Kaj se mi je zgodilo?
V bolnišnici si.
V varnih rokah. Potem ti bomo razložili, kaj se je zgodilo.
Dobro jutro, lepotec.
Kam? Bolnišnica East Acton
POTRJENO
KAVA
Ste videli? Izsilil me je, kot da me ni.
Ljudje ne znajo voziti.
Prihod čez eno minuto
Dobro jutro. Stopite z mano.
- Emma, mi prinesete zapiske dr. Junte? - Prav.
Je sin v redu?
Zbudil se je. Precej priseben je. To je dobro.
Ali govori?
Ja. Pod vplivom uspaval je.
Še vedno ga zdravimo zaradi endokarditisa.
Ta se lahko ponovi, če si bo vbrizgaval mamila.
Razumem, ampak ali lahko popolnoma okreva?
- Kavo, ga. doktor? - Zaveda se. Hvala, Emma.
Kar je zelo dobro.
Jutri mu bomo znova pregledali kri. Zdaj pa mora počivati.
Lahko govorim z njim, prosim?
Lahko, ampak ga ne utrujajte. Iti moram, odzivnik piska.
- Razumem. Hvala. - Ni za kaj. Hvala.
Sporočite na kardiologijo, da prihajam.
Po pisku pustite sporočilo. Za snemanje pritisnite lojtro.
Robert. Resno je.
Stephen Brigstocke prihaja v bolnišnico.
Ne spusti ga k Nicholasu.
Prav? Za nobeno ceno. Prosim, Robert.
Zelo pomembno je. Nevaren je.
Kaj?
Zelo sem se bal, Nick. Ne veš, kako vesel sem, da si se zbudil.
Prebrodila bova to.
Prav?
V redu je, Nick. Vse ob svojem času.
Odpočijte si.
- Dobro sem. - Potrebuje počitek. Vse bo v redu z njim.
Pojdite na zrak.
Takoj se vrnem.
Prav.
Stephen Brigstocke prihaja.
Za nobeno ceno ga ne spusti k sinu.
- Zunaj bom. - Prav.
Stephen Brigstocke prihaja. Za nobeno ceno ga ne spusti k sinu.
URGENCA
Oprostite, ne gre hitreje?
- Povsod so kamere. - Nujno moram v bolnišnico.
Ne morem si privoščiti kazenskih točk. Družino imam.
Ja, ja, ja.
Vrata se zapirajo.
- Kako dolgo bo trajalo? - Skoraj tam sva.
Kam greste? Zaprite vrata.
Vrata se odpirajo.
Vrnili ste se.
Je g. Ravenscroft še tu?
- Ven je stopil. - Hvala.
Obiski so od 8.00 do 20.00.
Robert me je prosil, naj za hip posedim pri Nicholasu.
Samo za minutko.
Prav. Prej pa prosite še sestre na intenzivni.
Seveda. Hvala.
Ne bi smeli biti tu. Počivati bi morali.
Nisem mogel spati. Preveč me je skrbelo za Nicholasa.
Ne bi prenesel, če...
Nicholas se je zbudil.
- To je odlična novica. - Res je.
Ne ostanite predolgo, prav? Počivati mora.
Seveda. Ja. Hvala.
Dobra ženska ste.
Mami?
Mami.
Umreti hočem.
Mami. Prosim.
Umreti hočem.
Umreti hočem, prosim.
Ste v redu, gospod?
Jaz bom.
G. Brigstocke, ste dobro?
- Jaz sem, Robert. - Žal mi je.
- Zelo žal mi je. - Za kaj vam je žal?
Motil sem se.
- O čem? - O vsem sem se motil.
Tu ne smete teči.
Ne.
Kaj ste naredili mojemu sinu?
Žal mi je.
Cath! Cath!
Cath, zelo žal mi je.
- Moj sin! - Žal mi je. Poglej me.
- Moj lepi sin. - Moral bi te poslušati. Oprosti.
- Nicky! - Jaz sem kriv. Nicky je dobro.
- Nicky! - Nick je dobro. Oprosti.
Ne, ne. Poslušaj. Nick je dobro. Zbudil se je.
Preživel je. Vse je v redu, ne skrbi.
Kaj? Buden je?
Buden je.
- Nicky. - Oprostite.
O bog. Zelo žal mi je.
V redu je. Prosim.
Zakaj mi niste prej povedali?
Zakaj niste nič omenili?
Nisem še srečal vaše žene.
Resnico sem izvedel šele danes.
Gotovo ste vedeli, kakšen je bil vaš sin.
Nihče noče verjeti, da je njegov sin sposoben česa takega.
To knjigo ste poslali moji družini.
Dali ste mi fotografije, sočustvoval sem z vami.
Hvaležen sem bil vašemu kurčevemu sinu.
Kako niste vedeli?
Zakaj se niste vprašali, kaj je res?
Ne, g. Ravenscroft. Zakaj se vi niste vprašali?
Vrata se zapirajo.
NEZNANEC E. J. PRESTON
NEZNANEC 18. SEPTEMBER 2011
Vedel si, da Nancy slika Jonathana v drugačni luči.
Sodeloval si z njo.
Nisi se menil za znamenja, ob katerih bi ti moralo biti neprijetno.
Kriv si prav toliko kot ona, ker si se slepil.
Olajševalna okoliščina je, da si to počel iz ljubezni.
A to ni ne vem kakšna olajševalna okoliščina.
Bil si šibek.
Za sabo si pustil le bolečino.
Veš, da ne boš našel odpuščanja.
Ne moreš se odkupiti za zavoženo življenje.
Nič te ne more oprati krivde.
Zate ni odveze.
Pred tabo ni ničesar.
Čaka te le praznina.
Zelo žal mi je.
Niti predstavljam si ne, kakšno grozo si takrat doživljala.
In jo tudi zdaj.
Tako neumen sem bil.
Ne bom si odpustil, Cath.
Nisem vedel.
Zakaj nisi... Zakaj mi nisi nikoli povedala?
Ker...
Najbrž...
Tega nisem hotela v našem življenju.
Ne, tebe in Nicka sem hotela zavarovati pred tem.
In pred svojo jezo.
Najbrž sem...
Nisem hotela, da me vidiš drugače.
Nisem hotela, da bi ti bilo treba misliti na to,
vsakič ko bi me pogledal.
Še sama se nisem hotela pogledati.
Počutila sem se tako ponižano.
Ko je knjiga...
Ko so se pojavile fotografije,
zakaj mi nisi povedala takrat, Cath?
Saj sem poskusila.
Veš? Ampak ko...
Ko človek nikoli ne govori o tem,
ne ve, kje naj začne.
Rabila sem pomoč, da bi analizirala vse.
Našla smisel. Sama nisem mogla.
Ti pa si bil tako jezen, počutil si se prevaranega.
In gabilo se ti je.
Bilo je, kot sem se bala, da bo.
Nisi me poslušal. Nisi preudarno razmišljal.
Že ob pogovoru s tabo sem se znova počutila krivo.
Zato...
- Zelo žal mi je. - Ja.
Prosim, razumi, da sem bil zaslepljen.
Saj razumem.
Vem, da so te fotografije zmedle.
Prosim.
Prosim, odpusti mi.
Vem, da bi ti morala.
Pa ne morem.
Ker veliko laže sprejmeš misel na to, da me je nekdo posilil,
kot misel na to, da mi je nekdo nudil užitek.
Kot bi si oddahnil, da so me posilili.
Tega ne... Oprosti.
Tega ne znam odpustiti.
Catherine in Robert sta se ločila.
Catherine ve, da je njena prihodnost negotova, a ji ni mar.
Ne hiti z odločitvami.
Rada bi se posvetila Nicholasu in sedanjosti.
Catherine prekipeva od hvaležnosti, ker ji je sin dal novo možnost,
da sprejme njegovo ljubezen.
Ne spomnim se.
Vem.
Zelo žal mi je, Nick.
- Ničesar se ne spomnim. - Žal mi je.
Žal mi je.
- Pusti to. - Zelo žal mi je.
Rad te imam.
Ja. Vem. Tudi jaz te imam rada.
V LJUBEČ SPOMIN NA STEVA GOLINA IN LYNN FAINCHTEIN
PO ROMANU RENÉE KNIGHT
Prevedla Lorena Dobrila