Ano?
Asi jste před budovou upustil peníze.
Omlouvám se, pokud se mýlím.
Ne, ne, prosím.
Tak dobře.
Mistře, ano, to je mé.
- Mluvíte anglicky. - Patří to k mé práci.
Nechci přijít o tak velkou sumu.
Ano, děkuji vám.
Asi bych vám měl nabídnout nějakou odměnu, že?
Ne, to není potřeba.
Ale prosím o laskavost.
Neviděl jste tohoto chlapce?
Je nezvěstný šest dní. Jmenuje se Juma.
Vidím ho poprvé.
Myslím, že neříkáte pravdu, Hideo.
Udělal jste osudovou chybu.
Poslal jste žádost o výkupné rodičům Jumy.
Kobajašiům, ale pan Kobajaši otcem Jumy není.
Ne.
Myslí si to, ale není jím.
Jeho skutečným otcem je muž jménem Masaki Hašimoto a pan Hašimoto...
je šéfem tokijské jakuzy.
Zbývá jediná otázka:
Co nastane teď?
Dám vám šanci. Musíte mě jen zavést k chlapci.
Jakmile budu mít Jumu,
dostanete ode mě dvě hodiny, než uvědomím jeho otce.
Vy mezitím půjdete na letiště a odletíte. Je jedno kam. Jen to musí být zahraničí.
V Japonsku už nikdy nebudete v bezpečí.
Nerad lidem ubližuju.
Vážně.
Jen řekněte, kde chlapec je. Dohoda stále platí.
Prosím, řekněte mi, kde schováváte toho chlapce.
Promiňte, ale můžete si za to sám.
Zatracené značkové sako.
Co jste zač?
Sednout.
Jumo.
Děkuji.
Bylo mi ctí vám sloužit, pane.
Jste zraněn.
- Ošetřím si to. - Jak si přejete.
Počkám venku.
Měl byste už odejít.
Nerad někomu ubližuju. Fakt.
Na světě je už tak dost utrpení i bez mého přičinění.
Hledám lidi, co se ztratili.
Vracím je těm, co je postrádají.
Tuhle část své práce mám rád.
Zničené sako a rvačka na nože za to stojí.
Tvrdej byznys.
Ale stabilní.
POPTÁVKA SPOLUPRÁCE
JMÉNEM JONATHANA SIEGELA
Snad ta horečka opadne. Zvracení nepřestalo?
Mám zákazníka,
tak musím končit.
Vyhovuje vám teplota, pane? Mohu zapnout klimatizaci.
Cítím se dobře, děkuji.
Hovoříte arabsky?
Ano. Před lety jsem nějaký čas pobyl v Damašku.
Bylo to skvělé město... Před těmi potížemi.
Já z Damašku pocházím.
Jak se jmenujete, příteli?
Munzer.
Munzere.
Slyšel jsem vás hovořit o své dceři.
Číslo na mého lékaře.
Brnkněte mu, ano?
Povězte mu o dceři, že je nemocná, a zmiňte se, že vás posílám. Pomůže vám.
Buďte pochválen, pane. Sláva Bohu.
Ovšem.
- Mám počkat? - Ne, není zapotřebí.
Ale když mi hodíte tašky do hotelu, budu rád.
A pokud by se ptal dispečer, tak jste mě tam taky vysadil.
Jak si přejete.
- John Sugar, osobně. - Ahoj, Ruby.
Ahoj. Pojď ke mně. Dlouho jsme se neviděli.
- Jo. - No dobře, ukaž se mi.
- Vypadáš unaveně. - Dlouhá cesta.
V Tokiu jsem potkal známého.
Jeho lokální buňka se rozpadla
a přes rok neviděl ostatní členy.
Nabídl jsem mu, že se sem může přemístit.
Ano, jistě. Dobře. Mám pro tebe uvnitř pár věcí.
- Tak mě veď. - Dobře.
Mirembe.
Ahoj.
Ty se teda necháš získat snadno.
Nezískala si mě. Vím totiž, o co jí jde.
Hodná holka.
- Tak co tu máš? - Od Helen.
- To je milé. - Jo, neuvěřitelné, že ještě píše.
- Doopravdy píše. - Stará škola.
- Přesně. - Díky.
Není zač.
Tvůj let přistál tak před čtyřma hodinama?
Tak nějak. Jo.
Kde jsi byl?
Něco jsem zařizoval.
Něco?
Něco.
A co jako?
Prostě něco.
Jonathan Siegel?
- Thomas Kinzie, advokát pana Siegela. - John Sugar.
Vítejte. Je na zahradě.
- Zas šmíruješ? - Ne, já...
Zavolal mi Thomas Kinzie.
Jo, ohledně tvé zakázky.
Což mi přišlo hodně zvláštní, protože když mi volal před třemi dny,
naprosto jasně jsem mu řekla, že nejsi k dispozici.
Možná.
Kontaktoval jsem poskytnuté garanty.
Potvrdili, že jste čestný muž.
Co se rodiny týče, je pan Siegel neuvěřitelně uzavřený.
Jakákoli veřejná zmínka o této osobní záležitosti
by pro něj byla krajně znepokojivá.
- Tady je. - Tady je.
Zasaďte, co půjde, ale přidejte půdu.
To je vše. Děkuji. Vážím si toho.
Sugar. Jonathan Siegel.
Je mi ctí, pane. Obdivuji vaši práci.
Viděl jsem každý film, který jste produkoval.
Většinu pětkrát nebo šestkrát.
Až na Ženu v šeru.
Tu jsem viděl nesčetněkrát.
- Můžete jít, Tome. Zavolám později. - Pane Sugare.
Děkuji.
- Půjdeme? - Jistě.
Tak filmový fanda, co?
Fanda? Fanda je...
To mě podceňujete. Je to spíš závislost.
Nepřipadá mi to vtipné, Johne. Mně tedy ne.
Když tě klient kontaktuje napřímo, je to neuctivé.
Ty jsi můj byznys.
To ani nezmiňuju, že jsme měli nějakou dohodu.
A to, že si po Tokiu dáš pauzu.
Nezbytnou pauzu.
Mluvil jsem s Emily Carpenterovou.
Řekla mi, že poskytujete jednu jedinou službu.
Nacházíte zmizelé.
Pro lidi, co si cení diskrétnosti.
Jako já.
- Je to Jonathan Siegel. - To je jedno.
Zmizela dívka.
Jeho vnučka.
Je jí 25, ale pro něj je to stále dítě.
Olivia se pohřešuje dva týdny.
Můj syn Bernard, on... Pověděl mi o tom teprve před pár dny.
Myslí, že si vyrazila na nějaké to svoje šílené dobrodružství.
Tomova kancelář nachystala, oč jste žádal.
- To je ona. - Je krásná.
Už to udělala? Že zmizela?
Ano. Ale, to proto, že před hodně lety byla závislá na drogách
a často mizela na celé dny, týdny i měsíce.
Ale nyní je to jiné. Máte obavy. Proč?
Když Olivia dřív takhle zmizela, vždycky mi zavolala.
Volávala o peníze. A já jí je vždy dal.
Teď se neozvala? Nezavolala, žádné...
Ne, tentokrát je něco jinak.
Kdy jste ji viděl naposled?
Asi před měsícem. Vzal jsem ji na večeři.
Slavili jsme její dva roky bez drog.
Byla na to velmi hrdá. A já byl hrdý na ni.
V tu noc byla jako proměněná.
Proměněná? Jak?
Byla vášnivá, sebevědomá, nadšená, vtipná.
Jasně jsem na ní viděl, že se konečně vydala na cestu.
Na cestu, pane?
Stát se sama sebou.
Jsem starý, Sugare, a popravdě na tom nejsem moc dobře.
Se srdíčkem.
Už na všechno házím bobek,
až na svoji vnučku.
Najděte mi ji, prosím.
No, to je jeho problém.
Není ani můj, a tvůj taky ne.
Brzy se ozvu.
Není to vtipné. Zavolej Kinziemu a uveď věci na pravou míru.
Ruby,
to nemohu.
Nemohu to udělat. To kvůli té dívce.
Připomíná mi Djen.
Jo.
Nevím, co říct.
Ona...
Bože. Ty parchante.
Cože?
Dobře víš, jak to na mě zahrát.
- Nic na tebe nehraju, Ruby. - Jo.
Uviděl jsem ji na fotce a okamžitě to... Byla to Djen.
Jasně. Budeš potřebovat tohle.
Povolení nosit zbraň.
Obnovená kalifornská vyšetřovací licence.
- Řidičák... - Počkat.
Proč povolení nosit zbraň?
Vždyť víš, že zbraně nemám rád.
Vím. Ale je... Není to ledajaká zbraň, víš?
Použil ji Glenn Ford ve Velkém zátahu.
Jak myslíš, že ji použil Glenn Ford ve Velkém zátahu?
Jak to myslíš? Je to replika?
Ne, replika to není.
Glenn Ford?
Jo, on tu zbraň použil.
- On ji použil? - Já...
- Jen mi to řekni. - Použil ji.
- Bože. - Ano. Koupila jsem ji od sběratele.
Nechala jsem ji zrestaurovat jen kvůli tobě.
- Proč? - Budu se cítit lépe, když ji budeš mít.
Navíc bych tě jinak nepřiměla, aby sis ji vzal.
Kdo tu umí koho obehrát?
- Páni, no tak díky. - Vidíš. Rádo se stalo.
- Ale ne, děkuji. - Ne... Ne.
Klidně si to vezmi, ale něco mi slib.
A co?
- Že si s sebou tu zbraň teď odneseš. - Tak fajn.
A objednáš se k doktoru Vickersovi.
Ruby, cítím se...
Jsem zdravý. Cítím se skvěle.
Nevěš mi bulíky na nos. Víš, že tě znám.
- Doktora nepotřebuji. - Dobře. A co tvoje ruka?
Jo.
Ta je v pořádku.
Tak dobře.
Případ Siegel vezmi, ale pak končíš.
Dobře.
Dokud neřeknu jinak.
- Tak dobře. Vidíš. - Tak jo.
- Na něco jsi zapomněla. - Ne, to je všechno.
Držíš to v levé ruce. Ukaž mi to, ukaž.
Děkuji.
Hrůza, že tou šunkou jezdíš.
Šunka? Kus umění.
Tak dobře.
- Děkuji. - Není zač.
- Budeš v Del Corazonu, že? - Ovšem.
- Za to, co tam utratíš, by byl pěkný dům. - Líbí se mi tam.
Pokojské mi dvakrát denně uklízejí pokoj.
Mají tam concierge, co zařídí cokoli. Je tam pokojová služba.
Ne, máš to tam rád, protože ti personál dává pocit,
- že někam patříš. - Vážně?
- Jo, že jsi součástí. - Fíha.
Ale je to iluze, Sugare. Domov potřebuješ.
- Pan Bascombe? - Ano. Zdravím. Pro vás Gary.
- John Sugar. - Volali od pana Kinzieho.
- Mám vás pustit dál... - Bezva.
Počkat. Má každý nájemník vlastní parkovací místo?
Jo, určitě. I dvě.
- Ukážete mi místo slečny Siegelové? - Jo. Pojďte za mnou.
Nepohnulo se asi tak dva týdny.
Jak to víte? Garáže asi nesledujete nonstop.
To ne. Nájemníci mají v autě ovladač vrat. Ten eviduje výjezdy i příjezdy.
Záznamy jsou v kanceláři v té bezpečnostní počítačové věcičce.
Nemáte náhodou náhradní klíče?
K autům? Ne, jen k bytům.
Tak fajn. Mohu vidět její byt?
Jo, jasně. Pojďte.
Tak a jsme tu.
Nevěděl jsem, kdo to je. Rodina a tak.
- Gary, děkuji. Vážím si toho. - Jo.
Už si poradím. Taky si nechám klíče.
Mám klíče od všech bytů. Jsem správce budovy.
To ano, ale je to kondominium a klíče jsou majetkem jeho vlastníka,
kterým je Jonathan Siegel. A jako jeho zástupce na tom trvám.
Děkuji vám.
Co když se něco stane? Jako protékání vody?
Zavoláte mi na toto číslo.
- Zavolat vám? - Jo, děkuji.
Není zač.
Pěkný byt.
Je Siegelová, tak to je samozřejmost.
ROCKOVÝ FEMINISMUS VÁLÍ ZIPS KLUB
SOBOTA 4. DUBNA VANILKOVÁ DĚVKA
Co tu děláte? Co seš kurva zač?
- Mohu vám položit tutéž otázku. - Kenny! Kenny!
Hej, klídek, pistolníku.
Na něco se ptám, ty hajzle. Co seš kurva zač?
Jmenuji se John Sugar.
Soukromý vyšetřovatel s kalifornskou licencí.
- Doklady mám v kapse. - Hele, drž ty pracky od kalhot dál.
Tak fajn.
Promiňte, já vás nepoznal.
Jasně. Davy Siegel.
David.
Davy už ne.
Dotočil jste pokračování, že? K Chlapci v úzkých.
Ta samá postava dítěte, které už ale dospělo?
- Jo. - Tak zlomte vaz.
Mohl byste? Zbraně mě znervózňují.
Děkuji.
Co tu děláte?
Najal mě váš děda, ať prošetřím zmizení vaší sestry.
Zavolejte jemu nebo panu Kinziemu.
- Moje slova potvrdí. - Není třeba. Věřím vám.
Dobře. Vraťme se k naší prvotní výměně.
- K čemu? - Naší... No...
Já vám řekl, proč tu jsem, ale vy jste to neřekli mně.
- Táta mě sem poslal. - Vážně?
Mám sem chodit denně zjišťovat, jestli se nevrátila.
- Kdo vám dal klíče? - Táta.
Bernie má klíče k bytu, který Jonathan koupil vaší sestře?
Nevlastní sestře. Ale ano.
Proč jste nezvonili nebo neklepali?
- Co? - Hledali jste Olivii, ne? Mohla...
Mohla tady být, ale nepředpokládali jste to.
Jo, mohla být v limbu.
Nevím, co o Olivii víte, ale...
jednou smažka, vždycky smažka.
- Jste příšerný lhář, Davy. - David.
Možná nejhorší pod sluncem.
Inu, není zde.
Jo, to mi došlo.
Ani vy tedy nemáte důvod tady zůstat, že?
Pěkný kvádro.
Dobrou, Kenny.
Je fajn narazit na fandu.
To bylo dobré.
Tak to bylo zajímavé.
Vyděšený klučina.
VYVRHEL V HLEDÁČKU
Co ho vyděsilo?
Kdo ho vyděsil?
Matka Olivie.
Jo, vidím ji tam.
V těch očích.
Rachel Kayeová.
Ten stejný zármutek.
Tu blondýnku poznávám.
Melanie Matthewsová.
Bývala macechou Olivie a velkou rockovou hvězdou.
18. LEDNA 2023
To není dávno.
Možná něco ví.
Salón Step-Hi.
Melanie nebyla doma, tak se zastavím v baru z fotky.
Tady to znám.
KOKTEJLY
Jak se jmenujete?
- Carl. - Carle, jsem John.
Rád vás, Carle, poznávám. A on?
- Wiley. - Můžu...
- Jo. - Hej. Hej, Wiley.
Carle, prokázal byste mi laskavost?
Pohlídáte mi auto?
Já, vám za to dám pár stovek dolarů.
Nemusíte dělat nic. Jen...
Kdyby se ho někdo pokoušel ukrást nebo se k němu moc lísal,
stačí, když... Tady je telefon.
Brnkněte mi na toto číslo.
Sto doláčů.
Až se vrátím, dám vám druhou půlku. Může být?
- Jo. To zní fajnově. - Paráda.
- Hej, Wiley. - Je milej.
Seš dobrej chlap.
Pozlátko.
Jsem venku na cestě
a cítím se jako valící se kámen.
Do dálnic noci se valím sama.
Nejprve jsem to považoval za náhodu,
že jsem Oliviinu záhadnou dámu nalezl tak snadno.
Ale něco mi říká, že bych tu na ni narazil často.
- Dáte si něco? - To, co ona.
Single-barrel burbon z palírny Willett, pane.
Sto dolarů jeden panák.
Čistou. A vodu. Rád zaplatím i její.
To je od vás milé, ale nemá ráda, když jí chlápci kupujou pití.
To beru.
Děkuji.
Vynikající.
Většinou piju skotskou, ale tohle... To by to mohlo změnit.
Měl jste režnou?
Režná spadá někam doprostřed té krásné ideální chuti whiskey.
Ne. Objednávají si ji kovbojové ve westernech.
Víte, „barmane, nalej mi panáka režné“.
Ale nikdy jsem ji nezkusil.
- Melanie. - John.
Ahoj.
Nechcete se opít?
Myslím, že si dáma dá další.
V panácích držíme krok, ale já jsem na plech a vy naprosto střízlivý.
Jo, mám podivný metabolismus.
Mé tělo zpracovává alkohol 50krát rychleji, než je běžné.
Můžu vypít tohle, tamto, všechno v tomhle podniku,
- a neopiju se. - To by byl drahý špás.
Může být.
Proč potom teda pít?
Mám rád tu romantiku s tím spojenou.
Jo.
Asi to mám z filmů.
Filmy miluju.
Já mám ráda sci-fi.
Tak sci-fi? Nějaký konkrétní titul, který máte ráda?
Film, který si nenecháte ujít...
Kolik otázek?
Moment. Musím na to přijít. Tak jo.
Nejste debil, trouba ani slizoun.
- Větši... - Jak to? Sotva se známe.
Vím. Většina chlapů do těch kategorií spadá.
Vy ne.
Ale... je ve vás... Je ve vás víc, než se na první pohled zdá.
Máte tajemství a rád držíte věci pod pokličkou.
Věci, co sdílíte jen s pár lidmi, kterým důvěřujete.
A tu vaši důvěru není... Není ji snadné získat.
No teda.
Chcete mě zavézt domů?
To nic.
Hej, Carle, děkuji.
Díky, že si pamatujete moje jméno, pane Sugare.
- John. Johne. - Johne.
Fajn. Hned to bude.
Děkuji.
Wiley, děkuji.
- Líbíte se mu. - On mně taky.
Jak jsem slíbil. Děkuji vám, pane.
- To já vám, pane. - Hej.
Pane Su... Johne.
John. John.
- Bezva. Vaše, - Víte co? Nechte si to.
Dobře. Najděte si dneska s Wileym lepší místo na přespání.
Jo?
- Jo. - Tak fajn.
Máte rodinu?
Mám sestru v Milwaukee.
- Jak se jmenuje? - Sophie.
- Sophie? - Jo.
Sophie. Ví, jak na tom jste?
Ona... No...
Chci, ať dnes v noci z mého mobilu zavoláte Sophii.
Zeptejte se, jestli u ní můžete zůstat.
Ano? Povězte jí, co se stalo. Nedovolte pýše, aby vám v tom bránila.
Ačkoli jste na ulici, neznamená to, že jste méně než ostatní.
Může se to stát nám všem.
Uděláte to? Zavoláte Sophii?
- No jo. - Jo.
Zavolejte jí dnes.
Mně zavolejte zítra. Seženu vám lístek do Milwaukee, ano?
- No, Wiley... - Pojede jako služební.
Bez problémů. Bude mít taky lístek. Slibuju vám to. Souhlasíte?
Fajn, tak dobře.
- Hele. - V pohodě. Pojď sem.
- Pojď ke mně. - Vrať se. Dobrý.
- Jedeme do Milwaukee. - Jo, domů.
Tak zítra?
- Zavolám vám, pane. - Dobře. Fajn.
Hele, děkuju.
Promiňte.
Byl jste mu sympatický.
Mile vás oslovil.
Ne, to bylo mé jméno.
- Jmenujete se John Sugar? - Jo, John Sugar.
Tak dobře. To rozhodně nezapomenu.
Kdy máte narozeniny?
Druhého září.
Panna? Já to věděla.
Panny zbožňuju. Upřímné, loajální a laskavé.
Když potkáte někoho, kdo se vám nepodobá, poznáte to.
- Jste, kdo jste. - Opravdu?
Já to věděla.
Ale hluboko uvnitř cítíte, že jste osamělý.
Nemáte ženu, děti ani domov.
Pro samotu jste se rozhodl.
Naděje umírá poslední, Johne Sugare.
Opravdu?
- Můj dům. - Jo.
Neřekla jsem vám adresu.
- Dala jste mi ji v baru. - Ano?
Dobrou noc.
Vejdete a přesvědčíte se, že tu nikdo nečíhá, aby mě zabil nebo znásilnil?
Dobře.
Vzduch je čistý.
Našla jsem lahev režné. Co si dát jednu na cestu?
Náročný den.
No tak. Nemůžete se opít. Tak je to jedno, ne?
Co když vás zastaví chlupatí?
Ten chlast přece v krvi máte, ne?
Budu v pohodě.
Myslím, že byste to neměl pokoušet.
Měl byste tu zůstat přes noc.
Dnes ne, Melanie.
Určitě skvěle líbáte.
Dnes ne, Melanie.
Proč ne?
Protože jste opilá, ale já ne.
Ale já vás chci.
Muži ve znamení panny jsou zajímaví.
Doplňují se se ženami ve znamení býka, především co se sexu týče.
Jsem býk.
Jsem býk. Jsem býk.
Jste opilá. Já ne.
Fajn, jak chcete.
Moje chyba. Nesledoval jsem panáky whiskey.
Dneska se od Melanie moc nedozvím.
Ne víc, než že je zábavný býk s bazénem.
A že je osamělá.
Je mi sympatická.
Ale jo, odpovědi musí počkat.
Máte se na co těšit.
Dobrou noc.
Přestaň mě sledovat, Kenny, ano? Moc ti to nejde.
Vidím tě na kilometr daleko. Dokonce až na 15.
Jsem ubytovaný v Del Corazon.
To je to, co musíš říct Davymu.
A když zjistí, že je to pravda, bude si myslet, že ti to šlo.
Vezmi si to.
A teď už odjeď.
Proč mě nechává sledovat? Co jsem udělal?
Patřím k těm hodným.
I když zde dobro a zlo je určováno okem pozorovatele.
Davy Siegel si o mně asi nemyslí bůhvíco.
V LA lidi čekají rušný noční život, ale opak je pravdou.
Po půlnoci,
až na děcka z klubů na pláži a vymetače hospod v Hollywoodu,
jsou všichni v posteli.
Nikdo se nedívá.
Můžete si jít, kam se vám zlíbí.
SHODA POTVRZENA
Občas zjistíte, kam lidé odešli, na základě toho, kde byli.
Kdo je to?
To vypadá na drsňáka.
Motorkář. Člen gangu. Cokoli.
PŘIPRAVENO KE SKENOVÁNÍ
PROBÍHÁ SKENOVÁNÍ...
Mohlo to dopadnout hůř. Mohla to být Olivia.
SKEN ULOŽEN
Jo, musím to rozlousknout, a sakra rychle.
Něco mi říká, že další tělo může být její.
Legrační. Téměř jsem si na to za tu dlouhou dobu zvyknul.
Skoro.
Na to násilí.
Za ty dlouhé roky ho už očekávám.
Vím, co to vypovídá o světě.
- A o mně? - Dobrý večer.
Pane Sugare, jak rád vás opět vidím, pane.
Děkuji, Clintone. Těšil jsem se.
Váš bungalov čeká a vše je, jak jste zvyklý.
- Nemáte náhodou hlad? - No, velký.
Uvědomím kuchaře. Jistě vám připraví něco speciálního.
Čtete mi myšlenky. Skoro bych zapomněl. V kufru auta mám zavazadlo.
Zařídím to.
Děkuji.
Pěkný večer.
Consuelo.
Dobrý večer, pane Sugare, mohu vstoupit?
Ano, prosím. Moc rád vás opět vidím.
- Jak se daří Jorgemu a dětem? - Dobře, pane, děkuji.
- Dobře. - Málem jsem zapomněla.
Tohle přišlo před chvilkou.
- Dobrou noc. - Dobrou.
KOSMOPOLITNÍ SPOLEČNOST POLYGLOTŮ
Večírek.
Asi bude fajn se zase vidět s ostatními.
„Když to bude fajn, proč se jim tak často vyhýbáš?“
Toť otázka, která se nabízí sama.
A odpověděl bych, kdybych zrovna nepracoval.
RACHEL KAYEOVÁ: „VYVRHEL BYLA SKVĚLÁ ZKUŠENOST“
Snažila jsem se ho udeřit, ale držel mě pevně.
Měl velkou sílu.
Velmi velkou.
VYVRHEL
Když mi chtěl dát pusu, kousla jsem ho.
Tak mě rukou chytil pod krkem
a řekl: „Dostanu, co chci.“
Hraje dobře.
Tak jsem jen ležela a nechala ho, ať se pobaví.
Co jsem měla dělat? Proměnit se ve Wonder Woman?
Zajímavá volba díla.
No, nemohla jsem. Neproměnila jsem se.
Silná žena.
RACHEL KAYEOVÁ SMRT
HEREČKA RACHEL KAYEOVÁ ZEMŘELA PŘI AUTONEHODĚ
SMRTELNÁ AUTOHAVÁRIE
DCERA, OLIVIA.
OLIVIA SIEGELOVÁ HEREČKA
Snažila jsem se ho udeřit, ale držel mě pevně. Měl velkou sílu.
Když mi chtěl dát pusu, kousla jsem ho.
Tak mě rukou chytil pod krkem
a řekl: „Dostanu, co chci.“
Kráčí v matčiných šlépějích.
Dvě silné ženy, které se brání, nebo se o to alespoň snaží.
Co jsem měla dělat?
Co je to?
Proměnit se ve Wonder Woman? No, nemohla jsem. Neproměnila jsem se.
- Rachel. - Tak jsem...
Kdo to fotil?
...jen ležela a nechala ho, ať se pobaví.
- Asi jsem to chtěla. - Proč má Olivia akty?
To mi naznačujete?
Počkat.
Měl bych asi...
Počkat.
Měl bych si lehnout.
Musím.
Musím...
najít Olivii.
Musím.
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková