Sākums bija skarbs.
Tā gadās...
šādās lietās.
Pazudusi bagāta meitene.
Beigts tips bagāžniekā.
Tad vēl es ar savām... nezinu...
problēmām.
Es neesmu pieticīgs.
Savu darbu veicu tiešām labi.
Citādi tāds vīrs kā Džonatans Sīgels mani neaicinātu.
Man tikai vajadzēja brīdi, lai iejustos.
Lai nu kā - atpakaļ pie darba!
Bērnijs Sīgels -
Olīvijas tēvs un nelaiķes Reičelas Kejas bijušais vīrs.
Arī kinoproducents, lai gan ne sava tēva līmenī.
Lūdzu, sauc mani par Bērniju! Ei, man patīk šī vieta.
Viņa pēdējais grāvējs bija par sērfojošu pērtiķi.
Tā ir eleganta.
Kad esmu pilsētā, apmetos tikai te.
Jā, cilvēks ar labu gaumi. Es to novērtēju.
Jā, kungi. Ko vēlaties?
Divas šķēles grauzdētas baltmaizes. Mājas sieru.
- Kanniņu karsta ūdens ar citronu. - Tikai kafiju. Melnu.
Patiesībā es gribu bekonu ar olām,
bet ievēroju tā saukto pliekano diētu.
Lai nu kā, ar ko varu palīdzēt?
Es gribētu parunāt par Olīviju.
Jā. Man tev jāsaka, Šugar.
Domāju - tu izšķied savu laiku un mana tēva naudu.
Olīvija kuru katru dienu atgriezīsies. Tāpat kā vienmēr.
Gatava atkal iziet rehabilitāciju.
Ja es būtu viņas tēvs, es uztrauktos.
Tu neesi, un es neuztraucos.
Jūsu tēvs gan.
Lūdzu.
Es tev ko pateikšu.
Es Olīviju pazīstu labāk nekā jebkurš. Noteikti labāk nekā mans tēvs.
Un pazīstu viņu nesalīdzināmi labāk nekā Melānija. Tas nu ir skaidrs.
Tu ar viņu vakar labi pavadīji laiku, ne?
Jāteic - esmu par to mazliet sarūgtināts. Nu, viņa ir mana bijusī sieva.
To tu nezināji, ja, privātdetektīva kungs?
Jūs ar Melāniju Metjūsu salaulājāties Lasvegasā, Nevadā,
1999. gada Vecgada vakarā.
Trīs dienas vēlāk jūs abus arestēja par īpašuma iznīcināšanu,
narkotiku glabāšanu, ālēšanos dzērumā
un šaudīšanos.
Tas bija viens ellīgs medusmēnesis.
Lūdzu. Diskrēti.
Kur tu to dabūji?
Šāda tipa Polaroid filma parādījās 1996. gadā.
Tolaik ar Reičelu Keju bijāt precējies, vai ne?
Jūs zināt, ka biju.
Vai šo fotogrāfiju uzņēmāt jūs?
Nē, es ne.
Paldies, ka pateicāt taisnību, Bērnij. Es to novērtēju.
Vai kādreiz esi kādu mīlējis? Zini, tiešām mīlējis.
Ja pie tevis atnāktu kaulainā un teiktu:
"Es paņemšu tā cilvēka dzīvību,
kuru tu mīli, ja vien neatdosi savējo."
Nu, es būtu atdevis. Reičelas dēļ.
Olīvija ir viss, kas man no viņas palicis.
Un, ja domā, ka meita man ir vienaldzīga, tu ķēms,
tad ej galīgi un pazūdi!
Un es samaksāšu par tavu sasodīto kafiju.
Paldies.
Viņš kaut ko slēpj. Vai vismaz es uzminu uz varžacs.
Ja man liek pazust, parasti tas liecina par progresu.
Deivijs Sīgels un Kenijs, viņa Piektdienis.
- Ātri, ja? - Jā.
- Te skatījies? - Pārbaudi guļamistabu!
Ei, uzstādi noklausīšanās ierīci!
Sapratu.
Izspiego cilvēku, kurš nolīgts atrast viņa māsu.
Kāpēc lai viņš tā darītu? No kā viņš baidās?
Ei...
Kaut ko atradi?
Jā, bet... tikai kaut kādus dīvainus žurnālus
vai ko. Ne...
Ne maka, ne...
- Tas palīdz, ja viņi ir dumji. - Pag! Ir vēstules.
Atnes šurp! Nofotografēšu.
Ne vienmēr tas ir jautri, bet palīdz virzīties uz priekšu.
- Viņš ir kinomāns. - Sveika, Helēna! Te es.
- Jā. - Tev kāds piezvanīs.
Gribēs runāt ar manu mammu.
Acīmredzot domā, ka tā esi tu.
Lai svētītas papīra vēstules!
Viņi ir ceļā. A-ha.
Tas vien, ka paredzēju Deivija rīcību, nenozīmē, ka viņš nav bīstams.
Pirmkārt, nedrīkstu pieļaut, ka viņš rakņājas manā pagātnē.
Nē, tas galīgi nebūtu labi.
Tā kā no Bērnija jēgas nav un no Deivija tās ir vēl mazāk,
cerams, dabūšu kādus pavedienus, runājot ar Olīvijas draugiem.
Ziniet, gluži kā filmās.
Pirmoreiz salietojāmies sestajā klasē.
Sestajā? Cik gados?
- Kādos 11. - Oho!
Bet neesam ar viņu tusējušas gandrīz gadu.
Tāpēc, ka viņa nelietoja?
Kāpēc, tavuprāt, viņa pārtrauca lietot?
Vai viņa lietoja vairāk nekā citi vai dzēra vairāk?
Jā. Domāju, ka viņai kļuva grūti apstāties.
- Esi drošs? - Būtu jūs viņu redzējis trakajos laikos!
Viņa vārīja sūdus, par ko citi būtu iemesti cietumā.
Piemēram, ko?
- Daudz narkotiku, vecīt. - Skaidrs.
Bet domāju, ka viņa piedzīvoja kādu kritisku brīdi,
kas viņu pārbiedēja.
Vai zini kaut ko par viņas romantisko dzīvi? Par puišiem?
Nē.
Tu taču man nemelo, ko, saulstariņ?
Vai esi viņu redzējusi ar viņu?
Nē, cik atceros, ne.
Nekā pastāvīga? Ne ar vienu netikās?
- Mēs uzdzīvojām citādi. - Ja?
Katru reizi bija cits čalis. Jūs zināt, kā tas ir.
Nav ne jausmas, bet es ticu tam, ko saki.
TIEK MEKLĒTS PAR SLEPKAVĪBU
- Sveiks! Džons Šugars. - Sveiks!
Vai esi viņu redzējis ar šo puisi?
- Neesmu tādu redzējis. - Esi drošs?
Pilnīgi. Viņa pērk tikai no manis. Nav pirkusi jau sen.
- Nu, mēnešus, nedēļas? Kas ir "sen"? - Nezinu. Vismaz gadu, vecīt.
Kā ir ar jums? Joprojām lietojat narkotikas? Kas notiek?
Es tūlīt iegūšu grādu.
- Es esmu savākusies. - Tiešām?
- Tu? - Bez komentāriem.
Tā jau domāju.
Tā. Ja iedomāsies vēl ko, piezvani uz šo numuru! Paldies.
- Paldies par atvēlēto laiku. - Jā. Lūdzu.
Izklausās, ka Olīvija no vecās dzīves tiešām bija aizgājusi.
Tā ir labā ziņa.
Sliktā ziņa ir tā, ka viņas jaunā dzīve...
Nu, šķiet, ka tā viņu ierāvusi vēl lielākās nepatikšanās.
Laiks painformēt Džonatanu Sīgelu. Man ir jautājumi arī viņam.
Zēnam kaktā bija izcili panākumi. Tas bija fenomens.
Tāds būs arī Vīrietis kaktā.
Šī ir Deivida lielā atgriešanās, un nekas to nemainīs.
Ja šis stāsts nāks gaismā, neviena studija šo filmu neizlaidīs
un tu pazaudēsi 60 miljonus zaļo.
Tu pārkāpi galveno producēšanas likumu, Bērnij.
Ieguldīji pats savu naudu.
Šis stāsts nenāks gaismā, pareizi?
Nē. Esam noslēguši dzelžainus neizpaušanas līgumus ar septiņām no astoņām upurēm.
Nelieto vārdu "upure"!
Bet mani uztrauc apsūdzētāja numur astoņi.
Viņa ir kaitinoša, bet mēs tiksim galā. Tici man!
Tā vai citādi viņa piekāpsies.
Pārējās septiņas katrā ziņā domā, ka esi bijis dāsns.
Acumirkli! Bērnij, vai saki, ka Deivijs ir vainīgs?
Vai es tā teicu, mīļā?
- Viņš tā neteica. - Un viņš ir Deivids.
Ja nu ar astoto tas neizdodas?
Ja ne, tad būs vārds pret vārdu un mēs tiksimies tiesā.
Mēs tiksim galā.
Nelieto vārdu "upure"!
Neviens nedrīkst lietot vārdu "upure".
- Nu, par ko domā, Džon? - Nezinu.
Saproti, šī Sīgelu ģimene ir īpaša.
Skaidrs. Kāpēc?
- Gribi iedzert? - Nē, paldies.
- Es atkal aizbraucu pie Džonatana. - Tu re! Un?
Kopš mūsu pēdējās sarunas esmu saticis dažus jūsu ģimenes locekļus.
Man žēl. Minēšu. Bērniju.
Jā. Atšķirībā no jums viņš nesatraucas
- par Olīvijas pazušanu. - Protams, ne.
- Tiešām? - Tiešām.
Jā, viņš atsūtīja savu dēlu Deiviju un viņa miesassargu
izokšķerēt manu viesnīcas numuru,
- kamēr bijām brokastīs. - Ak dievs!
Olīvija ir nejēga. Būs tāda vienmēr.
Šis stāsts Bērnijam der vislabāk.
Tas viņam ļauj pievērsties sliktu filmu taisīšanai un idiotam dēlam.
Man nevajadzēja tā teikt, vai ne?
Ne visas Bērnija filmas ir sliktas.
Au!
Vai Deivids ir Bērnija un Margitas Sorensenas dēls?
- Esi viņu saticis? - Nē.
Kārtējais plēsīga egoisma piemērs. Šaušalīga sieviete.
Jūtu, ka jūsu ģimenē nav tās tuvākās attiecības.
Nu...
tam ir savi iemesli.
Džon, vai palīdzēsi?
Šķiet, esam parunājuši par visu zem saules, izņemot manu mazmeitu.
Paldies par jūsu pacietību.
Atvaino!
Šis ir GPS ieraksts no Olīvijas mašīnas.
Nu beidz!
Džon, sēdies!
Es noskaidroju, ka nedēļu pirms pazušanas
viņa vairākkārt braukusi uz vietu, kas mani dara bažīgu.
Sievieti, kas dzīvoja šajā adresē, - Karmenu Vaskesu -
nesen izvaroja un nogalināja.
Olīvijas mašīna bija tur tajā naktī, kad Vaskesu nogalināja.
Un tam var būt kaut kāds sakars
ar tā vīrieša nāvi, kurš Vaskesu nogalināja.
Kāpēc tu tā domā?
Tāpēc, ka viņa līķis tagad ir Olīvijas mašīnas bagāžniekā.
Velns!
Klifords Kārters.
Aresti par uzbrukumu, izvarošanu un cilvēktirdzniecību.
Džon!
Nu guļ beigts pazudušas Holivudas princeses mašīnā.
Sēdi!
Man ir jāziņo policijai,
ja atrodu kādu slepkavības upuri, Sīgela kungs.
Bet tu neesi to izdarījis, vai ne?
Izlikšos, ka tās mašīnas bagāžnieku neesmu atvēris.
Es būtu pateicīgs.
Tomēr es jūtu, ka viņas dzīvība var būt briesmās.
- Augstais dievs! - Jā.
Džon!
Te notiek daudz kas. Tie cilvēki, tās vietas...
Nu lietai jau būtu jāsašaurinās...
- Sēdi! - ...bet tā tikai paplašinās.
Mans jautājums:
vai ir saikne starp Olīvijas pazušanu
- un visu pārējo, kas te notiek... - Nuja. To jau es saku.
Ko?
Neko. Man tevis pietrūka, Šugar.
Man tevis arī.
Jā. Tieši tāpēc es domāju, ka būtu jauki,
ja mēs izbaudītu viens otra sabiedrību.
- Lieta. Labi. - Varam? Vai varam vienkārši izbaudīt
- viens otra sabiedrību... - Protams.
- ...un kopā paēst? - Protams.
- Pamēģināsim, ja? - Labi.
Tā bija lieliska doma.
Pusdienas.
- Kā iet tev? - Labi. Daudz darba.
Padomā! Esi liela priekšniece.
Nu mēs tev esam 15?
Bet ēst jau visiem negatavo.
- Deviņpadsmit. - Deviņpadsmit?
Atā, Mirembe!
Kamēr neaizmirstu - es jau piezvanīju Čārlijai,
- lai palīdz ar novērošanu. - Oho! Nepajautājis man?
Es rīkojos proaktīvi.
Proaktīvi. Tā. Atceries, ka tev jābūt neuzkrītošam.
Es zinu.
Tā. Cik bieži tas notiek?
Ir labi.
Vai dr. Vikersam piezvanīji?
- Esmu par to domājis. - Džon!
Rīt satikšu viņu sanākšanā. Tad parunāšu. Labi?
Nē, nav labi. Piezvani viņam šodien!
Ir labi. Paldies par pusdienām.
Rūbijai patīk uztraukties, un par to es viņu mīlu.
Bet mani gaida darbs.
Pašlaik labākais pavediens, lai atrastu Olīviju, ir Melānija Metjūsa,
kas ir izdevīgi, jo viņa piezvanīja un teica, ka grib satikties.
Sveiki! Esmu Melānija.
Sveika, Melānij!
Esmu alkoholiķe.
Neesmu bijusi uz sapulcēm jau sen.
Un es domāju - tiešām sen. Es nedzēru 23 gadus.
Bet pirms divām nedēļām sāku dzert bez apstājas.
Taču tas beidzās pagājušajā naktī.
Jo pagājušajā naktī es ielaidu savā mājā pilnīgu svešinieku,
un pēdējoreiz es tā izdarīju, kad man vēl nebija 30.
Bet, tā kā biju pielējusies, es ielaidu savās mājās svešinieku.
Domāju: iemesls, kāpēc mēs pielejamies, ir vienkāršs.
- Viņi ir vientuļi. - Esam vientuļi.
Un mums ir bail.
Un te mēs dzīvojam pasaulē, kur ir miljoniem cilvēku,
kas visi var mīlēt un tikt mīlēti, bet kaut kā...
mēs vienkārši nespējam savākties.
Un domāju - tas ir tāpēc, ka mums bail.
Mēs pagātnē esam sāpināti un negribam tikt sāpināti vēlreiz.
Tāpēc... mēs pielejamies,
izdarām sliktas izvēles
un samierināmies ar jebkādu saikni, ko varam atrast.
Bet zināt, kas notika pagājšnakt?
Tas vīrietis mani nesāpināja. Viņš mani neapzaga.
Viņš pat mani neizdrāza, lai gan es viņam teicu, ka to gribu.
Nē. Zināt, ko viņš izdarīja?
Viņš par mani parūpējās.
Viņš mani sasedza un devās prom.
Formāli es tad strādāju. Strādāju joprojām.
Un šorīt, kad pamodos,
mani satrieca tas, ka, iespējams,
šo cilvēku pie manis ir atsūtījusi Augstākā vara.
Vai arī viņš ir kārtīgs vīrietis.
Vai arī gejs.
Bet nav svarīgi, kas viņš bija vai ir.
Svarīgi ir tas, ko viņš ļāva man sajust,
un viņš ļāva man sajust, ka esmu pelnījusi vēl vienu iespēju.
Tāpēc paldies.
Paldies, ka atbrauci.
Paldies, ka uzaicināji.
- Vai gribi runāt par Olīviju? - Jā.
Man joprojām ir paģiras. Vai gribi kaut ko ieēst?
- Jā. - Vai aizvedīsi?
- A-ha. - Labi.
Kad pamodos, visu grādīgo izlēju, tāpēc vari dabūt tikai gāzētu ūdeni.
- Tas der. - Jā. Es zinu.
Tu nevari piedzerties.
- Tu atcerējies. - Jā, to es nekad neaizmirsīšu.
Tātad vakar tu mani izsekoji, Džon Šugar...
- Nē. Nē, pilnīga sagadīšanās. - ...privātdetektīv? Nē.
Es izsekoju citu pavedienu.
Šo.
- Jā, to. - Jā.
Ja gribēji runāt par Olīviju, varēji pajautāt.
Nez vai būtu ticējis visam, ko pagājšnakt tu būtu teikusi.
Diemžēl jāsaka: piedzērusies esmu kā atvērta grāmata,
skaidrā - ellīgi noslēgta.
Vai domā - jābūt noslēgtai, kad runa ir par Olīviju?
Tā es neteicu.
Vai drīkstu pajautāt?
Kāpēc nedēļā pirms pazušanas viņa gandrīz katru nakti bija te?
Kāpēc tu domā, ka viņa bija te?
- Es zinu, ka viņa bija te. - Kā tu zini?
Viņas mašīnas GPS sistēma saglabā datus.
Kā zini, ka brauca viņa?
Kā zini, ka mašīnu nepaņēma kāds draugs?
Vai notika tā?
Laikam tā izskatās, kad esi noslēgta.
Esmu izskatījis lielāko daļu Olīvijas sociālo mediju ierakstu
pēdējos sešos mēnešos.
Un viss tur bija diezgan parasts,
bet izmainījās, kad sākāt pavadīt vairāk laika kopā.
Mainījās viņas ievirze.
- Pievērsās sieviešu tiesību jautājumiem. - Kas tur slikts?
Nē, nekas.
Šķiet - viņa beidzot atrada kaut ko, kas viņu aizrauj.
Bet pirms divām nedēļām, kad viņa nozuda,
viņa nozuda arī no tiešsaistes, un tas rada bažas.
Kad runa ir par atkarīgo, uzvedības izmaiņām ir iemesls.
Viņa droši vien atkal lieto. Klau, tas...
Viņa droši vien te ieradīsies kuru katru dienu,
tikai paģiraina un salietojusies, un gatava atsākt rehabilitāciju.
Jocīgi.
Tavs bijušais vīrs man šorīt teica to pašu gandrīz tiem pašiem vārdiem.
Nu protams, ka teica. Viņš izvērš aizsardzību.
Jā, viņš man piezvanīja pēc jūsu kopīgajām brokastīm.
Bērnijs bija briesmīgs vīrs, bet viņš vienmēr ir bijis labs draugs.
- Ak tā? - Jā.
- Pieskaršanās matiem viņu nodod. - Paskaties!
Man vajag, lai pasaki, vai esi viņu redzējusi.
Melānij, ja tev ir nepatikšanas vai nepatikšanas ir Olīvijai,
es varu palīdzēt. Tikai pastāsti, kas notika.
Es to vīrieti nekad mūžā neesmu redzējusi.
- Kāpēc tu to dari? - Ko?
Šo. Tu izliecies. Es...
Es zinu, ka tu melo, tikai nesaprotu, kāpēc.
Varbūt tu kaut ko slēp.
Piemēram, ko?
Piemēram, to, kur viņa ir.
Vai kur var atrast viņas līķi.
Pazūdi no manas mājas!
Zinu - tu domā, ka viņai palīdzi, bet nodari vairāk ļauna nekā laba.
- Tā, pazūdi no manas mājas! - Es pateikšu skaidri.
Es Olīviju atradīšu.
Tas ir mans darbs.
Man tas padodas ļoti labi.
Tagad.
Ei, Čārlij!
Domāju - viņa zina, kur tā meitene ir, un rīt mūs turp aizvedīs.
Sagatavo furgonu, ja?
Tiksimies no rīta! Labi. Atā!
Zini, es domāju, ka filmas ir sazvērestība.
Patiešām.
Tiešām sazvērestība, jo tās mūs iegāž, Florens.
Tās iegāž jau no agras bērnības.
Tās iegāž, liekot visam noticēt.
Ideāliem un spēkam, un labajiem puišiem, un, protams, mīlestībai.
Bet Šarla Bojēra manā dzīvē nav, Florens.
Es nekad neesmu satikusi Klārku Geiblu. Nekad neesmu satikusi Hamfriju Bogartu.
Neesmu satikusi nevienu no viņiem.
Tu zini, par ko runāju.
Viņi nepastāv, Florens. Tāda ir patiesība.
Atkal tā mašīna.
Kāds mani vēro.
Ik pa brīdim, pa gabalu.
Izdodas diezgan labi, bet es viņu redzu.
Ei!
Kārl!
Vailij!
Ei, vai kāds ir redzējis Kārlu?
- Garš, blondiem matiem. Esat? Kārls. - Nē.
- Kārl! - Tinies prom no šejienes!
Atvainojiet!
- Telefons, uz kuru zvanāt, ir izslēgts. - Velns! Nāc šurp!
Kāp iekšā! Aiziet! Malacis.
MEKLĒ...
Es zinu.
Ko es uztraucos?
Kas man par daļu?
Jā. Bieži es sev jautāju to pašu.
Aiziet!
Nolādēts, Kārl!
Kas, pie velna, tu tāds?
Ko tu viņam iedevi?
Atšujies!
Ei!
Man nepatīk cilvēkus sāpināt.
Patiešām.
Es te neesmu bijis.
Bet runa ir par to.
Narkotiku pārdozēšana. Notiek katru dienu.
Kāpēc uztraucos?
Kāpēc jūtu dusmas? Kāpēc vispār ko jūtu?
- Sveika! - Čau!
Tu iztraucēji manu bridža klubu.
Pareizi. Otrdienas vakara bridžs. Jautri.
- Tā. Arlabvakaru, Džon! - Vai drīkstu ienākt?
Vai kaut kas steidzams saistībā ar Sīgela lietu?
Nē, ne gluži. Nē. Es...
- Viņam vajag, kur palikt. - Džon!
Šī ir Mirembes māja.
Un Mirembei ir viens noteikums.
- Nekādu suņu. - Jā.
Skaidrs.
Pelēks Volkswagen.
Ko?
Šodien mani izsekoja pelēks VW. Vai zini, kas tas varētu būt?
Domā - tie varētu būt Sīgeli, kas tevi uzmana?
Nē, es domāju - tas bija kāds cits.
Vai parūpējies par mūsu draugu bagāžniekā?
Izdari to!
Nāc, Vailij!
Liela kļūda. Viņi varēja būt draugi.
Viņš tikko aizbrauca. Viņu izsekojot. Nē, acīmredzot viņi novēro.
Velns parāvis!
Te nu bija - tiec vaļā no līķa!
Kāds mani apsteidzis.
Uz ko es skatos?
Uz žurnāliem par filmām, par kurām neko neesmu dzirdējis.
Par kurām neviens nav dzirdējis.
Kas ir te?
Vēstules no viņa mātes, kungs.
Jā, ņem!
Tu to paņēmi?
Ko? Viņš jau bija izlasījis.
- Nākamreiz, Deivij... - Deivids.
Nākamreiz, Deivid, lai Kenijs nofotografē, ja?
Tā. Kas, ellē, ir tas?
Ielūgums.
Jā. Es redzu, bet uz ko?
Nezinu. Es iegūglēju. Neko nevarēju atrast.
Tajā nav norādīta vieta, Sīgela kungs.
Tikai datums un laiks. Rītvakar.
- Kas ar noklausīšanās ierīci? - Nekas. Droši vien viņš to atradis.
Ieklausies manī un kaut ko iemācies!
Es raugos uz savu dzīvi kā uz ekosistēmu.
- Zini, kas tas ir? - Jā, zinu, kas ir ekosistēma.
Labi, tad ieklausies! Manā ekosistēmā
esmu es, ir mana sieva, ir mani bērni
un mans producēšanas uzņēmums.
Man rūp vienīgi mana ekosistēma.
Tāpēc, kad tajā parādās kāds svešķermenis, man ieslēdzas trauksme
un es prātoju: "Vai tas ir pozitīvs vai negatīvs spēks?"
Lai es varētu uz to patiesi atbildēt, man šis svešķermenis ir patiesi jāsaprot.
Vismazāk mums vajag, lai viņš skatītos tālāk par Olīviju uz kādu citu,
piemēram, tevi, Deivid.
Tāpēc noskaidro visu, ko vari, par šo Džona Šugara kungu.
Velns, jā.
- Gribu ziņas līdz rītvakaram. - Tiks darīts, tēt.
VIESNĪCA DEL CORAZON
Klifords Kārters un Karmena Vaskesa.
IZVAROŠANA UN SLEPKAVĪBA AUSTRUMLOSANDŽELOSĀ
Kāda ir saikne ar Olīviju? Kāpēc es to neredzu?
Nedrīkstu tik ļoti iesaistīties.
Tikai jāvēro un jāziņo.
Jāuzraksta.
Tāds ir īstais uzdevums.
Vismaz tāda ir doma.
Tā mums saka Rūbija...
bet es tur neko nevaru darīt.
Es nevaru apstāties.
Esmu iesaistījies.
Viņa man atgādina Dženu.
Ceru, ka šī lieta beigsies citādi, bet jā...
Viņa atgādina manu māsu.
Es viņu atradīšu.
Kaut kur viņa ir.
Nē. Atpakaļ dzīvoklī!
Buenas noches.
Terēza, ja?
Viņa aizvedīs bērnus uz guļamistabu
paskatīties televizoru.
Vai arī atdošu viņus viņam.
Nāciet! Iesim skatīties filmu!
Ándele. Ja?
Tā, Terēza. Es meklēju savu draugu.
Klifordu Kārteru. Viņš kniebās ar tavu māsu.
Es viņu nepazīstu.
Nemelo, Terēza!
Tā, vienreiz piedošu,
bet, ja melosi vēlreiz, spēcīgi iesitīšu pa seju.
Sarunāts?
Klifords ir mans svarīgākais vīrs.
Viņš zina par mani un maniem klientiem to, ko negribu, lai zina kāds cits.
Un visu to info... manu info... viņš glabāja savā telefonā.
Bet nu no Kliforda nav ne ziņas, ne miņas jau vairāk kā divas nedēļas.
Tas mani uztrauc.
Vai tu to saproti?
Jā.
Šī ir pēdējā ziņa, ko viņš atsūtīja pirms savas pazušanas.
KLIFORDS PIEDRĀZT ŠO KUCI!
Tā ir tava māsa Karmena, ja?
Jā.
Man pagāja divas nedēļas, līdz noskaidroju, kas ir šī kuce.
Perfektā pasaulē mēs acīmredzot runātu ar Karmenu par to,
kas noticis ar mūsu svarīgāko vīru.
Bet šī nav perfekta pasaule, jo viņa ir mirusi.
Bet mēs varam runāt ar tevi, vai ne, Terēza?
- Jā. - Jā.
Tātad pēc tam viņš atsūtīja šo ziņu.
Vai tu zini, kas viņa ir?
VAI ŠĪ KUCE TEV IZSKATĀS PAZĪSTAMA?
Paldies.
Viņa zina.
Tālāk runāsim ar viņu.
Tulkojusi Inguna Puķīte