Vi fick en tuff start.
Det händer.
Med såna här fall.
Försvunnen rik flicka.
Död kille i bagageutrymmet.
Och jag, med alla mina... Jag vet inte...
...besvär.
Jag är inte blygsam. Jag är väldigt bra på det jag gör.
Annars hade inte man som Jonathan Siegel ringt mig.
Jag behövde bara en stund för att komma tillrätta.
Hur som helst, tillbaka till jobbet.
Bernie Siegel,
Olivias far och före detta make till den avlidna Rachel Kaye.
Även filmproducent, dock inte i sin fars klass.
Kalla mig Bernie. Jag älskar det här stället.
Hans största stora hit handlade om en surfande apa.
Det har klass.
Enda stället jag bor på i stan.
En man med omdömesgill smak. Det uppskattar jag.
Vad önskas?
Två skivor vitt rostat bröd. Keso vid sidan om.
- En kanna varmt vatten med citron. - Bara kaffe. Svart.
Egentligen vill jag ha bacon och ägg, men jag måste äta lättsmält mat.
Hur som helst, vad kan jag hjälpa dig med?
Jag vill prata om Olivia.
Ja. Jag måste säga, Sugar.
Jag tror att du ödslar din tid och min fars pengar.
Olivia kommer snart tillbaka, precis som hon alltid gör.
Redo för avvänjning igen.
Vore jag hennes far, så skulle det oroa mig.
Det är du inte, och det gör jag inte.
Din far gör det.
Varsågod.
Jag ska säga dig en sak.
Jag känner Olivia bättre än nån. Definitivt bättre än min far.
Och jag känner henne jävligt mycket bättre än Melanie. Det kan jag lova.
Ni hade visst trevligt i går kväll.
Det upprör mig lite. Hon är trots allt min exfru.
Det visste du inte, va? Herr privatdetektiv.
Du och Melanie Matthews gifte er i Las Vegas i Nevada på nyårsafton 1999.
Tre dagar senare greps ni för skadegörelse,
narkotikainnehav, fylleri, förargelseväckande beteende
och avfyrande av eldvapen.
Det var en sjuhelvetes smekmånad.
Snälla. Diskret.
Var fick du tag i det här?
Den typen av Polaroidfilm introducerades 1996.
Du var väl gift med Rachel Kaye då?
Det vet du.
Tog du det fotot?
Nej.
Tack för att du talar sanning, Bernie. Det uppskattar jag.
Har du nånsin älskat nån? Jag menar, verkligen älskat dem?
Om Liemannen kom till dig och sa:
"Jag ska ta livet av den här personen
som du älskar, såvida du inte ger mig ditt liv."
Jag skulle ha gjort det. För Rachel.
Och Olivia är allt jag har kvar av henne.
Och om du tror att jag inte bryr mig om min dotter, din djävel,
så kan du fanimej dra åt helvete.
Och jag betalar för ditt jävla kaffe.
Tack.
Han döljer nåt. Eller åtminstone klev jag på en öm tå.
Att bli ombedd att dra åt helvete är oftast ett tecken på framsteg.
Davy Siegel och Kenny, hans springpojke.
- Låt det gå undan. - Ja.
- Har du kollat här? - Kolla sovrummet.
Du, få igång avlyssningsapparaten.
Uppfattat.
Spionerar på personen som anlitats för att hitta hans syster.
Varför skulle han göra det? Vad är han rädd för?
Du...
Hittat nåt?
Ja, men... bara några konstiga tidskrifter...
...eller nåt. Inget...
Ingen plånbok. Ingen...
- Det hjälper när de är korkade. - Några brev.
Kom, så jag får fota dem.
Det är inte alltid lika kul, men det hjälper till att driva fallet framåt.
- Han är visst cineast. - Hej, Helen.
Nån kommer ringa dig.
De vill prata med min mamma. De tror uppenbarligen att det är du.
Tack och lov för pappersspår.
De är på väg.
Att jag kunde förutspå Davy betyder inte att han inte är farlig.
Jag kan inte låta honom gräva i mitt förflutna.
Nej, absolut inte.
Eftersom Bernie inte är till nån hjälp, och Davy ännu mindre än så,
hoppas jag få några tips av Olivias vänner.
Ni vet, precis som i filmerna.
Vi blev höga första gången i sexan.
Sexan? Hur gamla?
- Typ 11. - Wow.
Men vi har inte umgåtts med henne på nästan ett år.
För att hon var nykter?
Varför tror ni hon försökte bli nykter?
Drogade hon mer än nån annan eller drack mer?
Ja. Jag tror att hon höll på att tappa kontrollen lite.
- Är du säker? - Du skulle ha sett hennes glansperiod.
Hon gjorde skit som de flesta hade fängslats för.
Som vadå?
- Massor av droger, snubben. - Okej.
Men jag tror hon hade ett livsförändrande ögonblick
som skrämde upp henne.
Vet du nåt om hennes romantiska liv? Pojkvänner?
Nej.
Du ljuger väl inte, sötnos?
Minns du henne med honom?
Nej.
Träffade hon ingen regelbundet?
- Inte så som vi festade. - Jaså?
Det var nya killar hela tiden. Du vet hur det är.
Ingen aning, men jag litar på dig.
EFTERLYST FÖR MORD
- Hej. John Sugar. - Hej.
Såg du henne nånsin med honom?
- Aldrig sett honom. - Säkert?
Absolut. Hon köper bara av mig. Hon har inte köpt på länge.
- Månader? Veckor? Vad är länge? - Jag vet inte. Minst ett år.
Och ni? Drogar ni fortfarande?
Jag tar snart examen.
- Jag har skärpt till mig. - Har du?
- Du? - Ingen kommentar.
Jag trodde nog det.
Okej. Kommer ni på nåt annat, ring på det här numret. Tack.
- Tack för er tid. - Självklart.
Låter som om Olivia hade lämnat sitt gamla liv bakom sig.
Det är det positiva.
Det negativa är att hennes nya liv
på nåt vis verkar ha försatt henne i ännu mer trubbel.
Dags att uppdatera Jonathan Siegel. Jag har några frågor till honom också.
The Boy in the Corner blev en jättesuccé. Ett fenomen.
The Man in the Corner lär också bli det.
Det här är Davids stora comeback, och inget ska få ändra på det.
Om den här storyn kommer ut, lär ingen studio släppa filmen,
och du kommer förlora 60 miljoner dollar.
Du bröt mot grundregeln inom produktion, Bernie.
Du använde dina egna pengar.
Storyn kommer väl inte ut?
Nej. Vi har signerade sekretessavtal från sju av de åtta offren.
Säg inte "offer".
Det som oroar mig är anklagare nummer åtta.
Hon är en pina, men vi fixar det, tro mig.
På ett eller annat sätt viker hon sig.
De andra sju känner definitivt att du har varit generös.
Vänta lite. Bernie, säger du att Davy är skyldig?
Sa jag det, raring?
- Det sa han inte. - Och det är David.
Tänk om nummer åtta inte ger med sig.
Då står ord mot ord, och det blir rättegång.
Hon ger med sig.
Säg inte "offer".
Ingen får säga "offer".
- Vad tror du, John? - Jag vet inte.
Familjen Siegel är i en klass för sig själva.
Okej. På vilket vis?
- Nåt att dricka? - Nej, tack.
- Jag träffade Jonathan igen. - Wow. Och?
Sen vi pratade senast har jag träffat några i din familj.
Jag beklagar. Låt mig gissa. Bernie.
Ja. Han delar inte din oro
- över Olivias försvinnande. - Självklart inte.
- Verkligen? - Verkligen.
Ja, han skickade sonen Davy och hans livvakt
för att snoka i mitt hotellrum
- medan vi åt frukost. - Gud.
Olivia är en odugling. Det kommer hon alltid att vara.
Den skildringen passar Bernie bäst.
Då kan han fokusera på sina dåliga filmer och sin idiotson.
Jag borde väl inte ha sagt det?
Inte alla Bernies filmer är dåliga.
Aj.
Så David är Bernies son med Margit Sorensen?
- Har du träffat henne än? - Nej.
Ännu en paradigm av rivande egenintresse. Hemsk kvinna.
Jag får känslan av ni inte står varandra särskilt nära i er familj.
Tja...
...vi har våra skäl.
John, kan du ge mig ett handtag?
Nåja, vi verkar ha pratat om i stort sett allt utom min sondotter.
Tack för ditt tålamod.
Förlåt.
Det är en logg från GPS:en i Olivias bil.
Kom igen.
John, sätt dig.
Veckan innan hennes försvinnande
körde hon flera gånger till en plats som bekymrade mig.
En kvinna som bodde här, Carmen Vasquez, blev nyligen våldtagen och mördad.
Olivias bil var där kvällen då miss Vasquez mördades.
Och det här kan ha ett samband med miss Vasquez mördares död.
Varför tror du det?
För att hans lik ligger i Olivias bagageutrymme just nu.
Helvete.
Clifford Carter.
Gripanden för misshandel, våldtäkt och människosmuggling.
John.
Nu död i bilen som tillhör en försvunnen Hollywood-drottning.
Sätt dig.
Jag är skyldig att polisanmäla om jag hittar ett mordoffer, mr Siegel.
Men det har du väl inte gjort?
Jag tänker låtsas att jag aldrig öppnade bagageluckan.
Det skulle jag uppskatta.
Men jag känner ändå att hennes liv kan vara i fara.
- Herregud. - Ja.
John.
Det är många faktorer. Många människor, platser.
Jag borde ha begränsat dem vid det här laget...
- Sätt dig. - ...men fallet växer bara.
För mig är frågan om det finns en koppling mellan Olivias försvinnande
- och allt annat som pågår här. - Okej. Det är min poäng.
Vadå?
Inget. Jag har saknat dig, Sugar.
Detsamma.
Ja. Därför tyckte jag det vore trevligt att få njuta lite av varandras sällskap.
- Fallet. Okej. - Kan vi det? Bara njuta
- av varandras sällskap... - Visst.
- ...och äta tillsammans? - Visst.
- Låt oss göra ett försök. - Okej.
Det här var en toppenidé.
Lunch.
- Hur har du haft det? - Bra. Hektiskt.
Ser man på. Utomordentlig kock.
Leder du över 15 av oss nu?
Även om ingen mat har lagats.
- Nitton. - Wow, 19, alltså?
Hej då, Mirembe.
Innan jag glömmer, jag har redan ringt Charlie,
- angående bevakning. - Wow. Utan att konsultera mig?
Jag var proaktiv.
Proaktiv. Okej. Kom ihåg att du måste hålla låg profil.
Jag vet. Jag vet.
Okej. Hur ofta händer det där?
Det är ingen fara.
Har du ringt dr Vickers?
- Jag har funderat på det. - John.
Jag pratar med honom på mötet i morgon.
Nej. Ring honom i dag.
Allt är bra. Tack för lunchen.
Ruby oroar sig gärna, och jag älskar henne för det.
Men jag har arbete att utföra.
Just nu är min bästa länk till Olivia Melanie Matthews,
vilket är behändigt för hon ringde och ville träffas.
Hej, jag heter Melanie.
Hej, Melanie.
Jag är alkoholist.
Jag har inte varit på ett möte på länge.
Och jag menar länge. Jag var nykter i 23 år.
Men för två veckor sen började jag dricka som en svamp.
Men det tog slut i går kväll.
För i går kväll tog jag med en total främling till mitt hus,
och det är nåt jag inte har gjort sen jag var i tjugoårsåldern.
Men eftersom jag var packad tog jag med en främling hem.
Jag tror skälet till att vi blir packade är enkelt.
- De är ensamma. - Vi är ensamma.
Och vi är rädda.
Och här lever vi i en värld med miljontals människor
alla med förmågan att älska och bli älskade, och på nåt vis...
...fixar vi det bara inte, och det beror nog på att vi är rädda.
Vi har blivit sårade i vårt förflutna och vill inte bli sårade igen,
så... vi berusar oss,
gör dåliga val
och nöjer oss med vilken kontakt som helst.
Men vet ni vad som hände i går kväll?
Killen gjorde mig inte illa. Han stal inte från mig.
Han knullade mig inte ens, trots att jag sa att jag ville det då.
Nej. Vet ni vad han gjorde?
Han tog hand om mig.
Han stoppade om mig och sen gick han.
Tekniskt sett arbetade jag. Gör det fortfarande.
Och i morse när jag vaknade, slogs jag av möjligheten
att den här mannen kan ha sänts till mig av min högre makt.
Eller är han bara en hygglig kille.
Eller är han bög.
Men det spelar ingen roll vad han var eller är.
Det viktiga är hur han fick mig att känna,
och han fick mig att känna att jag förtjänar en andra chans.
Så, tack.
Tack för att du kom.
Tack för att du bad mig.
- Vill du prata om Olivia? - Ja.
Jag är bakis än. Vill du köpa mat?
- Visst. - Får jag åka med dig?
Bra.
När jag vaknade dumpade jag all sprit, så sodavatten är allt jag har.
- Det blir bra. - Ja, jag vet.
Du kan inte bli full.
- Du minns. - Ja, det glömmer jag aldrig.
Så igår, följde du efter mig, John Sugar...
- Nej. Nej, ren tillfällighet. - ...privatdetektiv? Inte.
Jag följde bara ett annat spår.
Det här.
- Ja, just det. - Ja.
Om du ville prata om Olivia, kunde du bara ha frågat.
Jag vet inte om jag hade trott allt du sa i går kväll.
Ledsen, men full är jag en öppen bok.
Nykter är jag jävligt vaksam.
Känner du behov av att vara vaksam gällande Olivia?
Det sa jag inte.
Får jag fråga dig en sak?
Varför var hon här nästan varje kväll veckan innan hon försvann?
Varför tror du att hon var här?
- Jag vet det. - Hur vet du det?
Av GPS-systemet i hennes bil.
Hur vet du att hon körde?
Hur vet du att en vän inte tog hennes bil?
Var det så?
Det är det här du kallar vaksam, va?
Jag har gått igenom de flesta av Olivias sociala media-inlägg
de senaste sex månaderna, och det är mest rätt normala grejer,
men det förändrades när ni började umgås mer.
Hennes fokus skiftade
- till kvinnorättsfrågor. - Vad är det för fel med det?
Nej, inget.
Jag tror att hon äntligen hade hittat nåt hon brann för.
Men för två veckor sen, när hon försvann,
försvann även hennes sociala media-närvaro, och det oroar mig.
Hos missbrukare föranleds beteendeskiftningar av nåt.
Hon missbrukar nog igen. Du, det...
Hon strosar nog in här vilken dag som helst,
bakis och härjad och redo för avgiftning igen.
Lustigt.
Din exmake sa samma sak till mig i morse, i nästan exakt samma ordalag.
Såklart han gjorde. En enad front.
Ja, han ringde mig efter er frukost.
Bernie var en hemsk make, men har alltid varit en fantastisk vän.
- Jaså? - Ja.
- Hårsvepet avslöjar henne. - Titta här.
Jag måste få veta om du nånsin sett honom.
Melanie, om du är i knipa eller vet att Olivia är det,
så kan jag hjälpa. Berätta bara vad som hänt.
Jag har aldrig sett den där mannen förut.
- Varför gör du så här? - Gör vad?
Det här. Ditt lilla skådespeleri. Jag...
Jag vet att du ljuger. Jag förstår bara inte varför.
Du kanske döljer nåt.
- Som vad? - Som var hon är.
Eller var hennes kropp finns.
Ut ur mitt hus.
Jag vet att du tror att du hjälper henne, men du gör henne mer skada än nytta.
- Ut ur mitt hus. - Låt mig vara tydlig.
Jag kommer att hitta Olivia.
Det är mitt yrke.
Jag är väldigt bra på det.
Nu.
Hej, Charlie.
Jag tror att hon vet var flickan är, och att hon för oss dit i morgon.
Låt oss göra skåpbilen redo.
Vi ses i morgon bitti. Okej. Hej då.
Jag tror att filmer är en konspiration.
Jag menar det.
De är faktiskt en konspiration för de förleder en, Florence.
De förleder en från det att man är liten.
De förleder en att tro på allt.
På ideal och styrka och goda människor och självklart kärlek.
Men det finns ingen Charles Boyer i mitt liv, Florence.
Jag har aldrig träffat Clark Gable eller Humphrey Bogart.
Jag har aldrig träffat nån av dem.
Du vet vilka jag menar.
De existerar inte. Det är sanningen.
Den där bilen igen.
Nån håller ett öga på mig.
Av och till, håller sig på avstånd.
De är ganska skickliga, men jag ser dem.
Hördu!
Carl?
Wiley.
Har nån sett Carl?
- Lång kille. Blont hår. Nån? Carl. - Nej.
- Carl! - Stick för helvete.
Tyvärr.
- Ni har nått ett nummer... - Fan.
- ...som är urkopplat. - Kom här.
In med dig. Seså. Duktig pojke.
KONTAKTFINNARE SÖKER...
Jag vet. Jag vet.
Varför bryr jag mig?
Hur angår det här mig?
Ja. Det frågar jag ofta mig själv.
Okej.
För helvete, Carl.
Vem fan är du?
Vad gav du honom?
Dra åt helvete.
Hördu!
Jag gillar inte att skada folk.
Det gör jag verkligen inte.
Jag var aldrig här.
Men det är det här jag menar. En drogöverdos. Händer varje dag.
Varför bryr jag mig?
Varför känner jag mig arg? Varför känner jag nåt överhuvudtaget?
- Hej. - Hej.
Du stör min bridgeklubb.
Just det. Tisdagsbridge. Kul
- Okej. God natt, John. - Får jag komma in?
Gäller det nåt brådskande i Siegel-fallet?
Nej. Inte direkt. Nej. Jag...
- Han behöver nånstans att bo. - John.
Det här är Mirembes hus.
Och Mirembe har bara en regel.
- Inga hundar. - Ja.
Okej.
Åh, grå Volkswagen.
Vad?
Jag blev skuggad av en grå VW i dag. Vet du vem det kan vara?
Kan det vara Siegels som håller koll på dig?
Nej, jag tror det var nån annan.
Tog du hand om vår vän i bagageutrymmet?
Gör det.
Kom, Wiley.
Stort misstag. De kunde ha blivit vänner.
Han gick just. Sa att han blev skuggad. Nej, självklart bevakar de honom.
Det var som fan.
Inget lik här.
Nån hann före mig.
Vad tittar jag på?
Tidskrifter om filmer. Filmer jag aldrig hört talas om.
Filmer ingen hört talas om.
Vad är det här?
Brev från hans mor, sir.
Ja, här.
Tog du det här?
Vadå? Han har redan läst det.
- Nästa gång, Davy... - David.
Nästa gång, David, låt Kenny ta sina bilder, okej?
Okej, vad fan är det här?
En inbjudan.
Ja. Det ser jag, men till vad?
Jag vet inte. Jag googlade på det, men hittade inget.
Ingen plats anges, mr Siegel.
Bara datum och tidpunkt. I morgon kväll.
Och buggen, då?
Inget. Han måste ha hittat den.
Lyssna på mig och lär dig nåt.
Jag tänker på mitt liv som ett ekosystem.
- Vet du vad det är? - Ja.
Bra, lyssna då. I mitt ekosystem, finns jag, min fru, mina barn
och mitt produktionsbolag.
Allt jag bryr mig om är mitt ekosystem.
Så när ett främmande föremål kommer in i det, går jag in i krisläge.
Och jag undrar: "Är det här en positiv eller negativ kraft?"
Och det kan jag bara svara på om jag verkligen förstår det främmande föremålet.
Det sista vi behöver är att han söker sig bortom Olivia till nån annan,
som dig, David.
Så ta reda på allt du kan om den här mr John Sugar.
Ja, för fan.
- Rapportera i morgon kväll. - Absolut, pappa.
Clifford Carter och Carmen Vasquez.
VÅLDTÄKT OCH MORD I ÖSTRA LOS ANGELES
Vad är kopplingen till Olivia? Varför kan jag inte se den?
Jag ska inte bli så här involverad.
Bara iaktta och rapportera.
Anteckna.
Det är det verkliga uppdraget.
Det är tanken åtminstone.
Det är vad Ruby ständigt säger till oss...
...men jag kan inte hjälpa det.
Jag kan inte sluta.
Jag är involverad.
Hon påminner mig om Djen.
Jag hoppas det här fallet slutar annorlunda. Men, ja...
...hon påminner mig om min syster.
Jag ska hitta henne.
Hon finns där ute. Nånstans.
Nej.
Nej, nej, nej. Tillbaka in i lägenheten.
Buenas noches.
Teresa, väl?
Så, hon ska ta med barnen in i sovrummet
och titta på lite tv.
Eller ger jag dem till honom.
Kom, så tittar vi på film.
Ándele. Okej?
Så, Teresa, jag letar efter min vän.
Clifford Carter. Han knullade din syster.
Jag känner inte honom.
Ljug inte, Teresa.
Okej, jag ger dig en lögn.
Men om du ljuger igen, så slår jag dig riktigt hårt i ansiktet.
Överens?
Clifford är min främste man.
Han vet saker om mig och mina klienter som jag inte vill att nån annan ska veta.
Och han lagrade all den här skiten, min skit, på sin telefon.
Men nu har jag inte sett eller hört från Clifford på över två veckor.
Det gör mig nervös.
Förstår du det?
Ja.
Det här var hans sista sms innan han försvann.
ÅT HELVETE MED DEN HÄR SLYNAN
Det är väl din syster Carmen?
Ja.
Det tog mig två veckor att komma på vem slynan var.
Så i en perfekt värld hade vi självklart pratat med Carmen
om vad fan som hänt vår främste man.
Men det är ingen perfekt värld, för hon är död.
Men vi kan prata med dig, eller hur, Teresa?
- Ja. - Ja.
Så, det här är sms:et han skickade efter det.
Nån aning om vem det är?
SER DEN HÄR SLYNAN BEKANT UT?
Tack.
Tack. Tack.
Hon... Hon vet.
Vi pratar med henne härnäst.
Undertexter: Kristina Donnellan