Hej. Så...
Trollen kom verkligen ut för att leka i dag efter det där sista inlägget.
Men skrattar bäst som skrattar sist,
för jag tänker stanna här. Och... Och ha en bra jävla dag.
Är du filmkunnig?
- Inte precis. - Nej, jag trodde inte det.
- Du kan klä på dig nu. - Det finns en skräckfilm.
- Den utspelar sig i Antarktis. - Jaha.
Kurt Russel har en av rollerna, och en massa andra.
Det är sci-fi-skräck, faktiskt,
och det finns en scen där läkaren...
Det finns en läkarscen,
och han använder defibrillatorn på en patient.
Han trycker ner på patientens bröstkorg.
Han trycker ner.
Trycker ner.
Till slut går hans händer rakt genom patientens bröst.
Men istället för revben, som en normal människa,
har patienten tänder.
Och tänderna biter ihop och sliter av hans arm.
Båda armarna.
Faktiskt en riktigt bra film.
Ja. Det låter så.
Jag hör av mig om provsvaren.
Visst.
Du kommer att få ett ärr på armen.
Men organen och värdena, alla dina fysiska symptom,
verkar relativt bra.
Toppen. Bra.
Fast... jag är inte förvånad.
Det i sig betyder såklart inte att en person är frisk.
Hur ofta medicinerar du dig intravenöst?
Hur ofta...
Inte ofta.
- Sover du? - Sover jag?
Drömmer du?
Tecken på förtvivlan?
Vickers. Jisses. Är du hjärnskrynklare?
Ruby föreslog bestämt att jag skulle träffa dig.
Du har undersökt mig. Jag mår bra.
Allt är bra.
Perfekt hälsa.
John, låt mig hjälpa. Jag gör det.
John, vi behöver veta. Mår du bra?
De frågar det hela tiden.
Först Ruby, nu Vickers.
Jag mår fint.
Inbillar jag mig, eller pågår det nåt annat?
Kanske är jag bara nojig.
Det kan hända, med såna här fall.
Men det skadar inte att vara vaksam.
- Hur kan jag hjälpa er pojkar? - Mrs Sugar? Helen Sugar?
- Det är jag. - Ni har väl en son som heterJohn?
Herregud. Du är Davy Siegel.
- Från The Boy in the Corner. - Ja.
Stig på.
- Tack. - Helt otroligt.
- Om ni visste hur många gånger... - Tack.
...jag har sett den.
Vad i hela friden gör ni här?
Bernie?
Hej, raring.
Kom du just hem?
- Ja, jag sov i strandhuset. - Varför åkte du dit?
Med allt som pågår behövde jag komma bort.
Det är nåt med havet. Det hjälper.
Kom och lägg dig.
Nej, jag är klarvaken nu. Jag ska försöka arbeta lite.
Somna om du.
- Vi är här ute i dag. - Min kropp, mitt val!
Det är en jävligt mäktig dag. De här kvinnorna är fantastiska.
Och jag finns här ute hela dagen. Hojta till om ni vill komma hit.
Var med där det händer.
Vi behöver er.
Ruby, killen som är ute efter Melanie, Stallings?
Vad gör han? Vem ringer han? Vad vet vi?
Jag är inne i hans mobil, uppe i hans moln.
Jag ser en massa matbeställningar och nätporr.
Inga förbikörningar eller sms-kedjor? Inga förbetalda mobiler på kreditkortet?
Du skrämde honom. Han kanske ligger lågt. Är försiktig.
Och hans register?
Tidigare förseelser, såklart.
Fyllerigrejer, misshandel, en del narkotikabeslag.
Kidnappning? Smuggling? Han måste ha nåt i den världen.
Nej.
Kollar du alias och personnummer?
Sugar, jag har killens hela liv framför mig.
Han är en futtig skitstövel. Det är allt.
Det går inte ihop.
Jo, om Stallings inte har nåt att göra med din försvunna flicka.
Okej. Tack för att du kollade.
- Du. - Ja?
Om fallet av nån anledning inte går som vi vill...
Jag kommer att hitta henne.
- Perfekt. Tack. - Sådär.
- Kör försiktigt tillbaka till LA. - Tack.
Och oroa er inte. Mina läppar är förseglade.
Tack, mrs Sugar.
Vilken raring.
Det gick lätt.
- Hej. - De körde just.
Ja, jag sa ju det.
- Vilket slemmigt litet kryp. - Det är han.
Och vad sa du till honom?
Inget, men de gräver i allt.
Att få benen undanslagna är just vad han behöver.
Det är exakt vad jag tror.
Du, tack för din insats.
Se upp, bara. De ger sig inte förrän de luskar ut vem du är.
Okej.
- Tack. Vi hörs snart. - Självklart.
Grattis på födelsedagen till den här drottningen.
- Jag älskar dig, bitch. - Tack. Älskar dig.
Jag älskar den här bitchen. Vad ska du vara i år?
- En mix av Zendaya... - Okej.
...och Cate Blanchett och Mick satans Ja...
God kväll, sir.
Hej, Wiley. Hej.
Snälla, uppmuntra honom inte. Han börjar bli desperat på uppmärksamhet.
Han förtjänar väl den?
Ja, det gör du, min lilla kärlekspundare.
Hej.
Jag pratade med Teresa och barnen.
De tog sig till San Diego. Hon har familj där, så de är trygga.
Det gläder mig.
- Vill du komma in? - Ja.
Det är förmodligen inget...
Jag menar, jag... Jag lagade ägg till frukost och mindes nånting.
Nåt om Olivia? Snälla, berätta.
Vi skulle äta lunch och sen gå på loppis på Rose Bowl.
Det var för kanske sex veckor sen, men i sista sekund,
ställde hon in för att hon inte mådde bra.
Men senare den dagen,
åkte jag för att träffa en vän som har ett galleri i Silver Lake-området.
Och medan jag var där, såg jag henne på ett kafé tvärsöver gatan.
Jag tänkte gå dit och säga hej,
men hon hade ett sånt intensivt samtal med flickan hon var där med.
Och du hade aldrig sett flickan förut?
Nej, men det var nåt som pågick. Och jag minns att det oroade mig då.
Det var nåt med henne. Hon var så upprörd.
Över vad, undrar jag.
Du sa... Silver Lake?
Jag vill ta reda på allt jag kan.
Jag tror nån har iakttagit mig.
Det var för runt sex veckor sen. Hon var här med en vän.
De satt precis här.
Tyvärr, jag minns inte.
- Säkert? - Ja.
- Då så. Tack. - Lycka till, hörni. Ja.
De här trollen säger varje dag: "Olivia, vi ser dig.
Olivia, vi ska sätta dit dig."
Det fanns inget att gå på...
Nej, det har jag inte.
...men Melanie hade en känsla om den andra kvinnan.
Och det har jag också.
Det verkar viktigt att vi hittar henne.
- Tyvärr. - Tack.
Jag har sett det en miljon gånger på tv,
där detektiven visar folk ett foto.
Jag menar... Jag måste fråga. Funkar det verkligen?
De flesta vill faktiskt hjälpa till.
Varför undrar ni?
Åh, förlåt, jag är privatdetektiv.
Hennes familj anlitade mig. Hon har varit försvunnen i två veckor nu.
Min legitimation.
Vi tror att hon kanske har en vän som bor i närheten som kan hjälpa oss.
- Får jag? - Varsågod.
Ja, jag har aldrig sett henne.
Du är Melanie Matthews.
Ja. Dani, det är Melanie Matthews.
Herregud. Det är du.
Du anar inte hur mycket din musik betyder för mig.
För så många nu.
Tack, Dani.
Du har aldrig låtit dig hunsas, va?
Nej, det har jag inte.
Är du med honom?
Ja.
Jag känner den där tjejen. Hon är Taylors vän.
Taylor. Vet du var Taylor bor, Dani?
Det här är kul.
Vadå?
Att jobba med en riktig rockstjärna.
Snälla. Före detta.
Nej, allvarligt, det hjälpte. Hon litade på dig.
- Hur många av mina album har du? - Vad pratar du om? Alla.
Lögnare.
Ja?
Taylor. Dani ringde.
- Hej, jag heter Melanie... - Jag vet. Dani berättade.
Hon säger att ni letar efter Olivia.
Jag vet inte heller nåt om henne, okej? Så, jag...
- Vi kan kanske bara prata lite. - Jag är klar med allt Siegel-drama, okej?
"Siegel-drama"? Vad menar du?
Vill du inte prata, så är det okej. Vi går.
Får jag fråga, är du okej?
Fem minuter.
Men bara för att Pain Station fanimej äger.
Tack.
- Tack. - Tack.
Hur träffades du och Olivia? Låt oss börja där.
Jag kallade henne en skenhelig bitch.
Jag älskar den här bitchen.
Oj, vilket sätt att börja en vänskap.
Ja.
Var med där det händer. Vi behöver er.
Det var på Instagram.
Hon gjorde inlägg om hur hon hjälpte kvinnor undfly misshandlande män.
Vi behöver er.
Och jag pallade fanimej inte.
Så jag messade henne och gav henne en massa skit,
och sa att istället för East LA så borde hon fokusera på hemmaplan.
På hemmaplan? Vad menade du?
Eller vem menade du, Taylor?
Jag är skådespelerska. Eller försöker.
För nån månad sen övervägdes jag för en roll i en Bernie Siegel-film.
Tänkte: "Schyst, jag känner Davy Siegel".'
Ni vet, socialt, typ, som vän till en vän.
Så jag nämnde för honom: "Du, jag övervägs för en roll i din pappas film."
Det var dumt.
Vad hände?
Inget först. Davy var toppen, ni vet?
"Åh, vad roligt. Hoppas du får den. Det är en perfekt roll för dig."
Han var jättesnäll.
- Till en början? - Ja.
Tills han började messa mig.
"Jag fick just veta att det blir en mycket större roll.
Stor konkurrens.
Jag kan väl komma över och hjälpa dig med provspelningen?"
Visst. "Hjälpa mig med provspelningen"? Så fan heller.
Jag var artig, ni vet.
"Herregud, vad snällt av dig. Men jag kan inte i kväll."
Men jag... Han gav sig inte.
Han frågade bara om kvällen efter och kvällen efter det,
och till slut svarade jag: "Ledsen, snubben, det blir inget."
Slut.
Hans svar är en video
av två personer som knullar.
Jag är en av dem, och Davy är den andra.
Det var hans hemlighet, ni vet? Han... Han hade dolda kameror.
Och som jag sa, vi fick ihop det hos honom en gång,
för flera år sen, ni vet?
Jag... mindes det knappt ens.
Och jag var så arg och så jävla kränkt.
Så jag sms:ade honom.
Vad fan tror han det här ska åstadkomma?
Övertyga mig att provspela för honom?
Dra åt helvete. Ni vet?
Så han ringde mig, och hans röst var...
Han kallade mig för bitch.
Och sa att om jag inte lät honom komma över,
och det här är hans ord...
..."och knulla dig hur jag vill", så skulle han lägga ut videon på nätet.
Så vad gjorde du?
Gick till polisen.
Okej.
Jag sa att ett psykfall trakasserade mig,
och de blev väldigt bekymrade och frågade vem psykfallet var,
och jag sa att det var Jonathan Siegels barnbarn.
Inget hände.
Nej. Men de är familjen Siegel, ni vet? Vad skulle de göra?
Men nästa dag
ringde en advokat och erbjöd mig pengar för att hålla tyst om Davy.
Bernies advokat?
Ja. Jag bad henne dra åt helvete också. Så, det var det.
Visste Olivia allt det här?
- Berättade du för henne? - Ja.
Ja, det var hon som sa att jag inte var den enda.
Sexuell utpressning, det är typ hans grej.
Olivia kände till hans hemlighet.
Ja, han har gjort så här mot dussintals kvinnor.
Skitstövel.
Hur som helst,
jag tror det har gått mer än fem minuter, så...
Du har varit väldigt modig, Taylor. Tack.
Visst.
Jag är rädd. Jag...
Är du okej?
Japp.
Ja? Med Davy, var du...
Du vet den där idén om att vi ska sakta ner och hinna se saker?
Du vet, om vi saktar ner, lägger undan mobilerna,
verkligen saktar ner, så kanske vi ser världen som vacker?
Ja. Stanna upp och lukta på blommorna.
Det kan vara tvärtom.
Vad menar du?
Skälet till att vi inte tittar är kanske...
...att alltihop är så sorgligt och fult.
Ja, men inte allt.
Vi har sjölejon, Patti Smith...
- Okej. - Cypressträd.
Ljudet av ens lillasyster som skrattar och har kul.
Jag har ingen lillasyster.
Okej, Paris, då?
- Är Paris fult och sorgligt? - Aldrig varit där.
Har du aldrig varit i Paris?
Nix.
C'est tant pis.
Hon har aldrig varit i Paris.
Wiley, hon har aldrig varit i Paris. Inte konstigt att hon är så nere.
Det och...
Och kanske Bernie-grejen också.
Det låter som att han kan ha varit involverad i allt det här med Davy.
Tack för skjutsen.
Ingen orsak.
Hon är upprörd.
Davy begick övergrepp. Olivia kom på det och nu är hon försvunnen.
Ledde det ena till det andra?
Inte säker.
Jag måste få veta hur djupt rötan går i familjen Siegel.
Du skulle ha sett det. Mamman skulle ha berättat vad som helst.
Det är min pojke. Alltid en charmör.
Gör mig en tjänst och nämn inget för din far, okej?
Låt oss tänka ut vad vi ska säga först.
- Så om han ringer... - Han vet redan att jag åkte dit.
Jag vet. Jag bara...
Jag vill få lite tid att smälta informationen först.
Så om han ringer dig, säg att du vill berätta personligen, okej?
Okej, mamma.
Okej. Tack, raring. Kör försiktigt hem.
Hej då.
Hej, Carlos, John Sugar här. Jag behöver tala med mr Siegel, tack.
- Har du hittat henne? - Nej, sir. Inte än.
Varför ringer du då?
Jag har nåt viktigt att diskutera med er.
Vad är det?
Det säger jag helst inte på telefon. Har ni tid att ses?
Carlos ger dig en adress.
Carlos gav mig en adress och en biobiljett.
Visst. Det är en Lorraine Everly-klassiker.
Men jag arbetar.
Från början har jag misstänkt
att Jonathan har undanhållit nåt.
En hemlighet. Nåt viktigt. Nåt som handlar om Olivia.
Men nu är jag orolig att det kan handla om Davy.
- Mr Sugar. - Grattis.
Kul att du kunde komma.
Inte riktigt Vanity Fair på Oscar-kvällen, men många gamla vänner.
Tack för inbjudan.
Kan vi tala ostört nånstans?
- Efter visningen. - Visst.
Ja. Hej.
Fototillfälle.
Jag har hört att din privatdetektiv kammar noll.
Vad bryr du dig?
Jag bryr mig. Jag har bara fått nog av ditt nonsens.
- Ren whisky, tack. - Ska bli.
Så, du är privatdetektiven?
Ja, en av dem.
Lustigt.
Du har aldrig brytt dig om Olivia en dag i ditt liv.
Du är sannerligen en fruktansvärd far.
Margit Sorensen.
Tycker du det är lustigt?
John Sugar.
Vet du vem som sa samma sak till mig?
Min mamma.
Jag var tonåring en gång och hade tv, så jag vet vem ni är.
Jag vet inte om jag ska känna mig smickrad,
eller bara gammal.
- Ja. - Tack.
- Så Davy Siegel är er son? - Tölp.
Min ögonsten.
Är han här? Jag har inte sett honom.
Åh, nej. David är väldigt upptagen. Han kunde inte komma.
Känner ni honom privat?
Nej, inte direkt. Bara... Bara från ryktena.
Nåja, tro inte allt ni hör, mr Sugar.
Jag menar, när det gäller nån som ni, så gör inte jag det.
En ledig kväll från brottsbekämpningen?
Hur kan jag tacka nej till en glamorös Hollywood-visning?
Om ni med glamorös menar
titta på Jon Voight som inte vet att han har popcorn i skägget.
Ja, det vill man inte missa.
- Fortfarande ingen Olivia? - Jag jobbar på det.
Hon dyker alltid upp när man slutat leta.
Ja. Men jag slutar inte.
Som ni vill. Inte mina pengar.
Var är Davy?
- David? Hur så? - Jag vill bara prata med honom.
- Om vad? - Om kvinnor.
Dejtingråd?
David har haft otur på det området.
Dejting, är det vad vi kallar det nu?
Nåt som gnager i er, mr Sugar?
Det kommer att komma ut, Bernie.
Davy. Kvinnorna.
Ditt försök att mörka det. Det kommer ut.
Jag vet inte vad ni pratar om.
Har Davy gjort nåt?
Har Davy gjort nåt med Oliv...
Det här ser ut som intressant konversation.
Mr Sugar, min fru Wendy.
Ledsen att avbryta, men de frågar efter dig.
Då går vi.
Jag fattar inte.
Davy är en sexförbrytare. Olivia är försvunnen.
Och jag vet fortfarande inte hur det hänger ihop,
men ingen i familjen verkar bry sig ett skit om nåt av det.
Vad är det med de här två?
Jag trodde att Melanie hade varit ärlig, men kanske inte.
Jag har hållit på länge, men ärligt talat, när det gäller människor,
har jag fortfarande mycket att lära.
Ursäkta att jag stör, jag är Jonathan Siegels privatdetektiv.
Nej, nej. Kom in. Stör på.
Jag heter Glen, förresten.
- Ser ni fram emot visningen? - Ja.
111 minuter med Lorraine Everly på 35 millimeter i 2,35:1.
Självklart. Jag vore inte mänsklig annars.
Trevligt med en likasinnad nörd.
Ni studerade väl Kurosawa och Godard vid fem års ålder?
Nej, inte riktigt.
Jag upptäckte inte filmer förrän mycket senare i livet.
Men när jag gjorde det,
skurkar, änglar, femme fatales, mördarrobotar, fega lejon,
så älskade jag det. Alltihop.
Otroligt vad man kan lära sig bara av filmer.
Ja.
Tack, Glen.
- Ja. Njut av föreställningen. - Det ska jag.
Du skulle vara i Mexiko...
- "Njut av föreställningen." - ...med min man.
Jag försöker. Men det är svårt att ha tålamod.
Är du min barnvakt?
- Just precis. - Jag måste prata med Jonathan.
Louis bad mig stanna och hålla ett öga på dig.
Jag tänker ständigt på att rymma.
Jag vill bort härifrån. Bort från honom.
Jag ska erkänna, det här var en av mina favoriter.
Tänk om Louis inte fanns.
Det är farligt prat, Coral.
Jag pratar bara med dig, Steve.
Du är den enda jag anförtror mig åt.
Du är den enda jag litar på.
SLUT
Mitt herrskap, filmens producent,
en levande Hollywood-legend, Jonathan Siegel.
Så fint att få se den här filmen på biografduken igen.
Åh, det var vänligt.
En underbar film och en underbar skådespelerska.
Det här var väl Lorraine Everlys första stora roll?
Ja. Och jag är geniet som gav henne den.
- Man kunde inte slita blicken från henne. - Nej.
Åtminstone inte jag.
Ni gjorde sex filmer till tillsammans och var gifta i 23 år.
Det saknar nästan motstycke i Hollywood.
Tja, förutom kärlek...
SEXUELLT ROVDJUR?
...respekterade vi varandra.
SIEGEL-SKANDAL BAD BOY I ETT HÖRN
Jag är så körd.
INKOMMANDE SAMTAL
Det är han.
Helvete.
Det är nyckeln.
- Hade ni... - Fruktansvärd tajming.
SEXTRAKASSERI-ANKLAGELSER
Allt i sin ordning?
PORRUTPRESSNING SEXTRAKASSERIER
SKÅDIS ANKLAGAR HOLLYWOOD-IKON FÖR SEXTRAKASSERIER
Hej, Stallings, vad står på?
Jag fick just veta. Är du okej?
Jag mår bra. Men ja, det är helt galet.
Jag är rädd att vi får bryta här. Jag ber om ursäkt.
"Du får inte göra det.
Du får inte röra det." Minns du när kvinnor var kul?
Då så, Jonathan... Jonathan Siegel, allihop.
Jonathan Siegel.
Det drar förbi.
Det hoppas jag. För en regel har inte ändrats,
- och det är... - Mr Siegel.
Mr Siegel. Mår ni bra?
Mr Siegel! Här. Här är en stol.
Om du råkar prata med snuten eller en advokat
- eller Teresas så kallade övervakare... - Mår ni bra? Ring ambulans.
- Slappna av. - Jag är lite yr.
Finns det en läkare?
Andas han?
...och mitt namn kommer ut ur din mun...
Nä, mannen.
- Aldrig. Du har inget att oroa dig för. - Här är han.
Hans puls dalar. Ursäkta.
Ingen puls.
...så skallknullar jag dig tills dina ögon blöder.
360, ladda.
Undan!
Igen.
Jag är på väg till Tijuana i kväll.
När jag kommer hem kanske vi kan ta en öl, få tag i lite fitta,
distrahera dig från den här skiten, va?
Ja, visst. Låter bra.
Adiós, muchacho.
Helvete.
Pojkar. Pojkar. Kom, kom, kom.
Ge mig lite kärlek.
Ge mig lite kärlek, ni vackra varelser.
Hur mår ni?
Okej. Få ut flickorna härifrån!
Kom igen! Kom igen! Kom igen! För helvete.
Redo att dra?
Sí, jefe.
Jag ska söderut i affärer, men jag vill gå vidare med den här Clifford-skiten.
Följ upp med Melanie Matthews, och jag vill veta
vem Herr Övervakaren med håret är.
Det är ditt jobb, skithög.
Jag litar på att ni sköter det här åt mig. Sabba det inte.
- Uppfattat. - Och du...
...du är min väktare. Okej?
Och det som finns bakom dörren är mitt särskilda projekt.
Mitt, okej?
Så om nån kommer i närheten,
skjut dem i huvudet. Okej?
Rakt mellan ögonen.
Och glöm inte att mata hundarna.
Okej, nu drar vi. Nu drar vi.
Hjärtattack.
Men de tror att han klarar sig. Goda nyheter för Jonathan, antar jag.
Men jag står fortfarande och trampar.
Men filmen i kväll påminde mig om en sak.
Varför skulle hon ha på sig samma klänning 30 år senare?
Samma klänning.
Varför skulle hon ha på sig samma klänning...
...trettio år senare?
Hej igen.
Ibland tror jag att hela människorasen är fördömd.
Jag tror att nån har iakttagit mig.
Och jag vet att det låter riktigt jävla nojigt, men...
Nej, du hade rätt, Olivia.
Jag är rädd.
Undertexter: Kristina Donnellan