Három szó.
Az a legjobb benne.
Amikor felhívom őket...
és elmondom, vége a rémálomnak.
- Oké. Semmi baj. - Rohadj meg! Menj a picsába!
Semmi baj. Gyere!
Három szó: „Megvan a lány.”
Itt vagyok. Kapaszkodj belém!
Gyere! Gyere!
Minden véget ér.
A barátainak John vagy Jack?
Ó, leginkább John.
A régi barátaimnak John.
Az ismerőseimnek Scottie.
Nekem Mr. Ferguson.
A nemjóját, az nem tetszene. Ó, nem.
És a délután történtek után szerintem nyugodtan szólíthat Scottie-nak.
Talán Johnnak is.
Halló?
Micsoda?
Azonnal indulok.
Kislányom!
Semmi baj.
Oké.
Semmi baj.
Semmi baj. Semmi baj.
Oké.
Semmi baj.
A befejezés furcsa madár.
Tudod, hogy jön, és mégis
minden véget ér.
Örülök, hogy ennek vége.
Illetve, nem teljesen.
Tudom, tudom.
Rácsavarodtam, de a magánhekusok már csak ilyenek.
Nem hagynak elvarratlan szálakat.
Sietnem kell.
Visszajövök.
Mindannyiunknak.
Bassza meg!
Jogosítványt, forgalmit lesz szíves.
Oké.
Gyorsan hajtottam volna?
Épphogy csak. Nem ezért állítottam meg.
A hátsó lökhárítója leszakadt.
Komolyan?
A legközelebbi benzinkútnál álljon le,
és nézesse meg, Mr. Miller!
Mert ha az útra esik...
Persze. Hogyne. Köszönöm!
Igen, mintha lepadkáztam volna...
Itt a 33-as. Haláleset, a jármű egy Tesla.
Az áldozat férfi, a 118-as úton áll.
- Szia! - Mit keresel itt?
Jó reggelt! Én is örülök, hogy látlak.
Bocs! Jó reggelt!
Minden oké?
Ja. Csak Henry kicsit makacskodik.
- Ja, tipikus. - Aha.
Nem volt... Nem volt érkezésünk...
Örülök, hogy megvan a lány.
Komolyan?
Persze. Szerinted örültem annak, ami történt?
Tudod, Ruby, nem nagyon tudom, mit gondoljak rólad. Komolyan nem.
Azt ugye tudod, hogy keresnek minket, mert lebuktattad Pavichot?
És most mindenkinek el kell mennie.
De te csak tetted, amit jónak láttál, szóval...
Valóban.
Oké. Még ma le kell lépnünk.
Tudom.
Remek. Ne késs el, jó? Miller már úton van.
- Vettem. - Naplemente az utolsó időpont.
Jegyzetelsz a végéig, hm?
Hogy érted?
- Most kezdek belejönni. - Hiába, a tudós tudós marad.
Túl jól ismersz.
Itt a vége, fuss el véle?
Jó utat!
Ja.
Hogy vagy?
Asszem, jól. Vegyesek az érzéseim.
Az enyémek is.
Azt hittem, Siegeléknél leszel, és éppen tejben-vajban fürösztenek.
Innen oda megyek. De nem számítok tejre, vajra pláne.
Megvan az az izé, amit kértem?
- A... - A lejátszó?
Ja. Jézusom, a memóriám!
Ja, itt van bent.
- Mire kell? - Hogy?
A lejátszó. Minek az neked? Lelépünk innen.
Le akarok ellenőrizni egy dolgot.
És ez az üggyel kapcsolatos?
Azt hittem, lezártad.
Hallottam a hírekben, hogy... Bocs, hogy is hívják?
- Ryan Pavich. - Igen.
Úgy hallottam, egy szörnyeteg.
Többtucatnyi embert megkínzott.
Megvan!
Szerinted nem ő a tettes?
De, de, ő tette.
Hát akkor?
Valami nem stimmel. Nem is tudom.
Rögeszmés volnék?
Szerintem megmentettél egy életet, és a hibáid ellenére
te konokul csak jót akarsz cselekedni.
Ami egészen elképesztő.
Kösz, Henry.
Szóval megérdemled a vajat is.
Kösz, Henry!
Te hogy mész ki a találkozási pontra?
Rubyval.
- Nem a Corvette-tel? - Jó is lenne.
- Felvesztek? - Persze.
Nemsokára jövünk. Ígérem.
Oké.
- Kösz! - Hogyne.
Mikrofonpróba, mikrofonpróba.
Egyik vesszőparipám, hogy vigyázzunk az ismerős dolgokkal.
Ne elégedjünk meg azzal, amit tudunk!
Hagyjuk, hadd lepjenek meg!
Ez rém fontos, mert például én
nagyon sokáig azt hittem, ismerem magam.
Baseballrajongó fickó vagyok.
Rühellem a teniszt, satöbbi.
Rájöttem, mennyire korlátoz ez.
És minél több ilyesmit művelek, annál inkább rádöbbenek,
hogy mennyi minden van, amit akár még szerethetek is csinálni.
Teszem azt...
Soha nem tartottam magam kalapácsos pasinak. Aztán rájöttem, hogy az vagyok.
Ez van. Azaz...
- Ne! Ne! - ...nyitottság mindenekfelett.
Ne! Kérem!
Hé! Elég!
Elég!
Egy ideig osto...
Mr. Sugar!
- Hogy van mindig? - Remekül. Köszönöm!
Örömmel látom.
Nagyon hálásak vagyunk azért, amit Oliviáért tett.
- Mr. Siegel már várja. - Köszönöm!
- Egy pillanat! - Hogyne!
- Őszinte részvétem, Margit. - Köszönöm, Sugar!
Hiába hallom ezt újra és újra,
valahogy nem segít.
Elhiszem.
Nos...
Nem igazán beszéltünk át mindent, ugye?
Hogy mit jelentett magának ez az ügy.
Mondtam, hogy mit jelent.
Igaz. Jogos.
A jószívű magánhekus keresi a szegény gazdag lányt.
Akit a maga fia sodort veszélybe.
A saját húgát.
Ha nem is szándékosan, de óvatlanul.
Gondolom, maga mindent tudott a...
Tudja, régebben láttam a The Boy in the Cornerben.
Nagyon... Nagyon jó volt benne.
Igen.
Igen, zseniális volt.
Egyetértek.
Részvétem.
Köszönöm!
- Köszönöm, Carlos! - Hogyne.
Remélem, nem zavarom. Elköszönni jöttem.
Nem, dehogy bánom!
Sőt, van is egy ajánlatom a maga számára.
Egy állás, amire tökéletes lenne.
Legyen a cégem biztonsági főnöke!
Komolyan mondja?
Könnyű munka.
Internetkalózokat kell kajtatni, filmsztárokat elvonóra fuvarozni.
És bármennyit is fizessenek a hozzám hasonlók,
megduplázom.
Ez rendkívül nagylelkű. Köszönöm, de...
Komolyan?
- Oké. - Ó, elnézést!
Nagyon...
Ja, ja. Ritkaság.
De amikor összejön, az csodás.
Menő érzés.
Egy sima „köszönöm” nem fejezi ki a hálámat.
Erős nőnek tűnik.
Igen, az.
Hosszú út előtt állnak mindketten.
Beszélt róla?
A... Nem. Még nem.
Ez ilyenkor természetes.
- Leülhetek? - Persze!
Egy szót sem mondott a pincében történtekről?
Ahogy mondtam. Egy szót sem.
Oké.
Miért kérdezi?
Nem is tudom.
Nem tudom, van valami...
Clifford Carter holtteste.
Feltételezem, maga volt az,
aki elintézte, hogy eltűnjön Olivia kocsijából.
- Nos, ez... - Ne! Kérem! Ne, ne, ne!
Ne... Ne mondjon semmit!
A lényeg, hogy minél kevésbé vonjuk be a rendőrséget.
Egyetértek.
Ezért hívtam a rendőröket csak akkor, amikor már elhagytuk Pavich házát.
- Értékelem a diszkrécióját. - Ez a legkevesebb.
Meg minden mást.
Most már fellélegezhet, Sugar.
Elvégezte a dolgát. Vége.
Majdnem.
Ezek a magáé.
Felismertem Rachel ruháját.
Ugyanaz a ruha, mint amit a neje, Lorraine viselt a The Winds of Change-ben.
Ezeket maga készítette, ugye?
Honnan tudja?
Nos, láttam a ruhát Lorraine régi hálószobájában,
rájöttem, hogy a képek ott készültek,
és összeraktam a dolgokat.
Ugyanolyan szabad szellem volt, mint Lorraine.
Alapvetően ezért vonzódtam hozzá.
Boldogtalan volt, én pedig ösztönösen cselekedtem.
Szakítottunk, miután...
- nos... - Terhes lett.
Azt kérdezi, hogy Olivia az én lányom-e?
Nem, uram. Semmi közöm hozzá.
Szeretetben él.
Semmi más nem számít.
Jóindulat és érzékenység...
mindvégig.
Viszlát, Mr. Sugar!
Viszlát, Carlos!
- Sugar, Miller nem szólt neked? - Nem, nem hallottam felőle.
Oké. Ha felhív, szólj nekem, oké?
Megyek a helyszínre.
Oké. Van még pár dolgom,
utána felveszem Henryt. Ott találkozunk.
Rendben. Hamarosan találkozunk.
Egy ideig ostoroztam magam.
De azt csinálok, amit csak akarok.
Lehetek bankár vagy ügyvéd. Nyithatok egy jógastúdiót.
Bármire képes vagyok, de ezt választottam.
Többé már nem kérdőjelezem meg.
Elnézem magamnak.
Bármi is ez, amit csinálok,
az mindennél jobban élővé tesz.
- Szia! Szia! - Biztos vagy benne?
Naponta vagy tíz kiló kaja kell neki.
- Persze, nem gond. Hogyne. - Köszönöm!
Bejössz elköszönni?
Nem. Várnak rám.
Pedig csináltam limonádét. Köszönj el rendesen!
Gyere! Jó kutya. Jó kutya.
Megiszok ebből vagy négy litert naponta.
Józan leszek, de cukros.
Büszke vagyok rád.
Én is magamra.
Joggal.
- Egészségedre! - Egs!
- Ugye, milyen finom? Aha. - Finom.
Szóval elmész, és soha többé nem térsz vissza?
Soha ne mondd, hogy „soha”! De ja, hosszú út lesz.
Visszamész meglátogatni a húgodat?
Nem, én...
Mert ő...
Elrabolták. Régen.
Mi? Micsoda? Na ne! Hogy érted, hogy „elrabolták”?
Soha nem tudtuk meg, hogy ki, és...
Valahol ezért... Szóval ezért is csinálom azt, amit.
Ó, Sugar! Sajnálom.
Köszönöm!
Mennem kell. Már várnak rám.
Értem.
Nem szabadna...
Jól vagy?
Rosszat szóltam?
Nem.
Hát akkor?
Fogd meg a kezem!
Figyu, a frászt hozod rám!
Kérlek, ne félj!
Fogd meg a kezem!
Jól vagy?
Soha nem mutattam meg embernek. Nem szabad.
Sőt, szigorúan tilos.
De örülök, hogy megtettem.
Vadásznak ránk, Sugar!
Kik?
- Az emberek, akikről beszéltünk. - És mit akarnak, Ruby?
Hogy tűnjünk el, és ne derüljön ki az egyezségünk.
Légy óvatos, és siess!
- Oké? - Aha.
Mindennél jobban élővé tesz.
Meglátni valamit, és azt érezni, hogy muszáj, hogy az enyém legyen.
Számomra ez jelenti a legtöbbet.
Igen.
Az viszont rém idegesítő,
amikor feladják. „Jaj, ölj meg, végezz velem!” Blablabla.
Nyilvánvaló, nem egy egyszerű dolog.
Élet, küzdelem, ellentmondás nélkül...
mi értelme van?
Egyetért?
Élet, küzdelem, ellentmondás nélkül...
mi értelme van?
Egyetért?
Miről akar beszélni vele?
A történtekről. Amit láthatott.
Nem hinném, hogy készen áll rá, Sugar.
Tudom, és nem szívesen kérem, de...
Van még valami a háttérben. Valami új.
Tőle kérdezze!
Ő az apja.
Nem tudom, ki mást...
Mert ő az...
Ő az egyetlen túlélő.
Magának köszönhetően.
Kérdezzen tőle!
Rajta múlik, válaszol-e.
Hogyne.
- Szia! - Hahó!
Leülhetek?
Ja, persze, nyugodtan!
Köszönöm!
John vagyok.
Tudom.
Apa szerint kérdezni akarsz valamit.
Igen. Tudom, hogy sok mindenen mentél át.
Kérdezz csak!
Nem egyedül volt odalent, igaz?
Igaz.
Volt még ott valaki.
Mutathatok egy képet?
Aha.
Ő volt az?
USA-SZENÁTUS
Nem tudom. Lehet.
Nem tudom. Nem tudom.
Nem vagy benne biztos?
Nem. Én...
A szemembe világítottak.
Nem láttam, ki volt az.
És soha nem szólalt meg.
De az biztos, hogy volt még ott valaki?
- Igen. - Hogy lehetsz benne biztos?
Mert...
Hallottam, ahogy jegyzetel.
- Jegyzetel? - Igen.
Egy szót sem szólt?
Egy árva szót sem.
- Csak jegyzetelt? - Aha.
Oké.
Remélem, segítettem.
- Nem is tudom. - Segítettél.
Nagyon sokat.
Köszönöm!
Ha van még valami...
Nincs. Csak...
Remélem, csodálatos életed lesz, Olivia.
- Szia! - Szia!
Mindennél jobban élővé tesz.
Meglátni valamit, és azt érezni, hogy muszáj, hogy az enyém legyen.
Számomra...
Meglátni valamit...
Bámultam üres tekintettel.
...és azt érezni, hogy muszáj, hogy az enyém legyen.
És egyszerűen akartam.
Számomra... ez jelenti a legtöbbet.
Rém fura.
Egyetért?
Nem azzal.
Óvatosan, jó?
- Szóval már tudod. - Henry!
Ahogy elkezdted hallgatni, csak idő kérdése volt.
Ott ültél, és nézted?
Megfigyelni és jelenteni mindenről.
Ott ültél, és nem tettél semmit.
Ültem, és tapasztalatot gyűjtöttem.
Tudom, hogy érzéketlenül hangzik, de egyébként hogy tanulunk?
Hol vagy most?
Azt nem mondom meg.
Ruby vár ránk a találkahelyen.
Tudod, hogy nem megyek.
- Nem maradhatsz. - Ki mondja?
Keresnek minket.
Hallottam.
Megéri a rizikót.
Ez a hely, az összevisszaság, a zavar, a düh, a sötétség...
Ennél többről van szó.
Sokkal többről.
Ide tartozom.
Ez nem igaz.
És te is.
Te is tudod, hogy ide tartozol.
- Hogy érted ezt? - Ó, John!
Mennem kell.
Henry, várj!
Hagytam neked valamit.
Henry?
Henry...
Djen!
Henry rabolta el Djent.
Vajon életben van még?
Itt van a Földön?
Megfigyelni és jelenteni.
És biztosítani, hogy a hibáik nem ragadnak át ránk.
De Henry az erőszak ördögi körében ragadt.
És én?
Én más lennék?
Szeretek itt lenni.
Érezni a jót és a fájdalmat, ízlelni, érinteni, álmodni, szeretni és gyűlölni.
Emberibb lettem?
Mint Henry?
Sietnem kell.
Meg kell találnom.
Mit csinálsz?
Alexandra!
Nincs fürdőruhád?
De, van. Én-Én csak... Nincs nálam.
Hát, a helyedben nem mennék beljebb.
Cápák vannak a vízben.
Oké. Köszönöm!
Megtalálom Henry Thorpe-ot.
Nem érdekel, meddig tart, megtalálom.
Tudtunk Pavichról.
Henry ötlete volt.
Én meg szemet hunytam.
Mindannyian így tettünk. A küldetésért.
- De fogalmam sem volt, hogy Djen... - Tudom.
Tudom.
Suge, jól vagy?
Aha.
Valóban?
A kezed? A hangok?
Nincsenek hangok.
Biztos vagy benne?
Ez az utolsó járat haza.
Tudom.
Thorpe-on kívül mindenki elment.
Tudom.
Sugar, csak egy ruha.
Lehet.
Több mint valószínű, hogy már nem él.
Alighanem.
De Henry él és itt van. Mi hoztuk ide.
Olyan embereket keres, mint ő, akiktől tanulhat,
és akiket taníthat.
Nem mellesleg sok mindenben igaza van az ittlétünkről.
Nagyon sokban.
Szeretem az otthonomat.
És nagyon fog hiányozni.
Ahogy te is, Ruby.
Nagyon is.
És a többiek is. De...
ez a hely...
ezek az emberek,
akár tetszik, akár nem, kedvelem őket.
Olyan vagyok, mint ők.
Jó utat!
Én mondom...
A filmes befejezés furcsa madár.
Tudod, hogy jön...
VÉGE
És mégis, végig nevetsz és sírsz.
Aztán meglepődsz a stáblista láttán.
De előbb-utóbb
felgyulladnak a fények, felveszed a kabátodat,
és elindulsz haza.
A feliratot fordította: Varga Attila