Чі Мун помер.
Від передозування.
От і все.
Трагічно, але ніхто особливо не здивувався.
Оце й уся історія.
Про те, що я його вбив, я промовчу.
А потім оживив.
Привіт.
Чі Мун.
Я Естер. Вітаємо у «Відкритій дорозі».
Наркоман утік від брудних копів, які хочуть його вбити.
Рехаб – сховок, не гірший за інші.
Ґеррі не базікало. Я вже приводив йому клієнтів.
Але сховати Чі – це лише один крок.
Повірити не можу.
Не вірю, що він помер.
Добре. Але ще попрацюй.
Моя помічниця відвезе тебе додому.
- Дякую. - Нема за що.
КЛІНІКА «ВІДКРИТА ДОРОГА» НОВИЙ ВИД СВОБОДИ
Мушу рухатися швидко.
Що більше людей знає секрет, то скоріше він випливе.
Далі на черзі – підробити свідоцтво про смерть Чі.
У Гічкока в «Запамороченні» був гарний ракурс імітації смерті.
Надіюся, моя версія викличе менший ажіотаж.
Вибачте. Бос узяв мою, тому я приїхала на його машині.
Але все в порядку.
Інформація така, як ви мені дали.
«Зупинка серця через передозування фентанілом.
Останки відправлено в Корею на прохання родини».
Похоронне бюро саме вносить в реєстр?
Секретар округу не потрібен. Ви платите один раз.
Дякую, Теммі.
Співчуваю вашому горю.
Я впораюсь.
Розумно.
Веґа має сліпу зону.
Він бачить у Чі наркомана, а наркомани мруть, як мухи.
Але він не дурний.
Мушу пильнувати.
Учора ввечері я поспішав.
І дещо загубив.
Майже готово.
Я сентиментальний.
З тих, хто дуже переймається.
Він не перший так подумає.
Я виконаю свою роль, зроблю очікуване.
Переконливо тут зіграє лише одна реакція.
- Веґа. - Гнів.
Гей, гей. Назад.
Гей.
Нехай, нехай. Нічого.
По заслузі мені.
- Пусти його. - Іди.
Люди, все добре. Забудьте. Розважайтеся.
Надіюсь, удар був переконливий.
Я в це вірив.
Останній пункт.
Найкраще.
Сказати Денні, що брат у безпеці.
Принаймні поки що.
ШУҐАР
Флайберґ?
1827-й.
Навпроти. Чекай там.
Дякую.
Привіт. Секунду.
Довбаний кувейтець.
Нам треба, щоб він вийшов з бунгало
і сів біля басейну, коло нашого параболічного мікрофона.
А він не хоче?
Категорично.
Три дні сидимо.
- Три дні? - Ага.
Дай гляну.
Може, плавати не вміє.
Хай не плаває.
Хай посидить з друзями й обговорить свою незаконну діяльність.
Авжеж, я розумію. Він проявиться.
- Іди сюди. Щось будеш? - Ні, дякую.
Вибач, що змусив тебе їхати аж сюди.
Ні. Ти зайнятий. Дякую за твій час.
Та ну. Що в тебе?
Cправа, над якою я працюю. Хочу тебе поінформувати.
Добре.
Дай вгадаю. В неї виросли волохаті ноги й гострі зуби.
Ноги, зуби
і значок.
Розказуй.
Вона схожа на Коллінза. Я не жартую.
- Коллінз нівроку, але не настільки. - Не знаю.
По-моєму, я сексі.
СВІДОЦТВО ПРО СМЕРТЬ ЧІ СОК МУН
ПЕРЕДОЗУВАННЯ ФЕНТАНІЛОМ
Яка ганьба.
Більшість шерифів нормальні. Хороші хлопці.
Але й такі завжди були. Бандюки зі значками.
Це починається з тюрем?
Ними керує Департамент шерифа?
Ага. Там налагоджують звʼязки.
Розкажи про Веґу.
Навіщо йому це? Яка вигода?
Не знаю. Ціна фентанілу впала на 90 % на території Сз.
А це його юрисдикція.
- Та ти що. - Так, так.
Я думаю, він допомагає
комусь викупити ринок, але це безглуздо.
У нас тут продаж вогню в Депрестауні.
Саме так.
Але спершу Чі Мун.
Треба його убезпечити на той час, поки розбиратимуся з Веґою.
- Які в тебе ідеї? - Захист свідків.
Ні.
Зажди.
Ні.
Те, про що ти просиш…
Будьмо чесні: з цією економікою
запит WITSEC на 200 000 доларів заради свідчень
проти шанованого полісмена?
Брудного полісмена.
Усе одно він з поліції.
У плані доказів тобі треба зрушити гори.
А якщо цей свідок бачив, як Веґа
скоїв навмисне вбивство у лікарні?
Це ж напевно… тобто…
Поки сам цей свідок скоював злочин другого ступеня.
Хочеш сказати, йому віри нема?
Слава богу.
Зрозумів.
Ти мав рацію. Пора басейну.
Я просто хочу сказати, що шанси примарні.
Але я спитаю
- у прокуратурі. - Влаштує.
- У мене робота. - Так.
Знаєш, що мене турбує?
Увесь цей викуп ринку не має сенсу.
Я знаю. Депрестаун: центр, Вестлейк.
- Так. - Це ринок Сєрґея.
Знаю.
Усе це місто – ринок Сєрґея.
Я спитаю в прокурора. Дам знати, що вона відповість.
Дякую.
Він мертвий. Підтверджено.
Само розсмокталося.
Я розумію. Так, розумію.
Щоб не було проблем.
Веґа не повірить своєму щастю.
Надіятиметься, що пронесло. Але за мною наглядатиме, про всяк випадок.
- Нічого. - Тут павільйон 17…
Хай наглядає.
Ви, кіномани, можете впізнати відділ рецензування на другому поверсі
з фільму Біллі Вайлдера «Бульвар Сансет».
- Зараз ми… - «Я, сценарист,
сиджу біля вікна».
- Ви знаєте. Він кіноман. - Трохи є.
Альфред Гічкок мав погану славу порушника правил.
Тож коли керівники студії перемістили його кабінет ближче,
щоб за ним наглядати у велике панорамне вікно…
Ми на нью-йоркському задньому дворі.
Тут є свій Бруклін, Гринвіч-Віллидж, Сохо…
Тут знімали «Сніданок у Тіффані з Одрі Гепберн.
Хто любить «Сніданок у Тіффані»?
- Чудове кіно. - Так. Любов.
Що ж, друзі.
Це все.
Надіюся, вам сподобалась екскурсія.
- Гарного дня… - Було приємно.
- …приємного польоту. - Па-па.
- Безпечної подорожі. - Па-па!
Бувайте.
Не вкладається в голові та історія про «Вікно у двір».
Гічкок вкопався у підвал знімального павільйону,
щоб побудувати там цілий
- житловий будинок? - Так.
- Ненормальний. - Отож. Але все вийшло.
Прекрасно вийшло.
- Ще одне коло, містере Шуґар? - Так, Стефф.
- Денні. - Що?
Тедді хоче поговорити.
Сідай.
Лен Панкау розказав, що сталося в китайському ресторані.
Японському.
Чому ти це зробив?
У тебе ж усе було в руках.
Скажи чому.
Він сказав гидоту, ось чому.
Я не терплю неповаги.
Тому ти зневажив себе?
Відмовився від шансу, щоб стати як твій довбаний брат?
Чі тут узагалі ні при чому.
Повна маячня!
Слухай, Тедді, я…
Я вдячний за все, що ти для мене робиш.
Але якщо ти ще раз скажеш щось гидке про мого брата…
я вдарю тебе в обличчя.
Справедливо.
Чекаючи, коли прокурор відповість Томові,
я вирішив розслідувати іншу справу.
Навідатися до професора, який зустрічався з сенатором Павічем.
Він допоможе мені докопатися до суті.
Хоч сам про це ще не знає.
Якого чорта? Якого чорта?
Якого чорта?
Привіт.
Якого чорта?
І тобі «якого чорта».
Якого чорта? Якого чорта?
Якого чорта?
Вибач, малий. Я забув планер і льодяники.
- Монті, це я. - Якого чорта?
Татко забув планер.
Через кілька годин буду вдома. Перестань.
Не вередуй,
я приїду, подивимося «Холостячку», добре?
Люблю тебе.
Ледь не спалився.
ПОЛЬОВИЙ ДОВІДНИК З КАКТУСІВ І СУКУЛЕНТІВ
ТАКСОНОМІЯ, ВИРОЩУВАННЯ І РОЗМНОЖЕННЯ
Добрий вечір, містере Шуґар.
Добрий вечір, Елінор.
Знаєте, звідки це?
Аякже.
Красиво.
Так.
Столик на одного?
Не сьогодні. Дякую.
Добре.
Нових повідомлень немає.
Друга група, третя хвиля, Каліфорнія. Джон Шуґар.
Я все ще тут. Може, ще хтось є.
Приємно було б з кимось поговорити.
Я все ще тут. Може, ще хтось є.
Друга група, третя хвиля, Каліфорнія. Джон Шуґар.
Було б…
Було б приємно поговорити.
Алло, Мелані.
Ні, я подзвонив Джонатану, він дав мені твій новий номер.
Ні, ні. Я… не полетів.
Залишився.
Я чув, ти в турне з гуртом. Як воно?
Париж? І що, я був правий?
Не була в Парижі?
Нє-а.
Ні? Так.
А як… Як там Вайлі?
Так, так, ні. Я все розумію.
Ти зайнята.
Побачимось, як прилетиш.
ПРИРОДЖЕНА ПОРОЧНІСТЬ
ГОТЕЛЬ «ДЕЛЬ КОРАСОН»
То проблема в тому, щоб довести?
Ага.
А якщо Чуї мав ту саму проблему?
Його слово проти слова лягавого не переважить, і він це знає.
- То що він робить? - Слухаю.
Дістає додаткові докази, але як йому їх дістати?
- Він молодий. Зумер, так? - Так.
Що для нього – єдине на світі – робить щось інше реальним?
- Відео на телефоні. - Точно.
Добре.
У лікарні мали віддати речі Чуї його бабусі.
Спитай, чи можна глянути телефон.
- Мені спитати? - Так.
Нащо мені їхати в Депрестаун? Для мене ця справа закрита.
Крім того, ідея була твоя.
Добре.
А куди ти зібрався в цьому светрі?
Гуляти.
А куди?
На зустріч.
У тебе стільки секретів, бро.
У тебе теж.
Ну добре, туше. Я дістану телефон.
- Розкажеш, як пройшло. - Обовʼязково.
У цій роботі я не люблю обману.
Спочатку брехати для мене було неприродно, але мушу визнати:
з роками я вдосконалив майстерність.
А іноді, в імʼя доброї справи, це необхідно.
Ого.
Вони вже зацвітають.
Я переживав.
Дощів майже немає…
«Cochineal nopal».
Вони наче такі вразливі.
Так.
Насправді ні.
Просто такими здаються.
Що?
«Cochineal nopal». «Opuntia cochenillifera».
Опунція. Вони…
Вони міцніші, ніж здається. Дуже ефективно утримують вологу.
Ви не проти?
Трохи сонця, часу – і вони зацвітуть.
Вивчаєте ксерофіти?
Ні. Тобто я щойно почав.
І вже підсів.
А ви?
Так, це…
Приємне для мене хобі.
Я просто…
Я ними захоплююся.
Справді? А що вас приваблює?
Їхня здатність не просто виживати, а процвітати на голому мінімумі.
Краса перед лицем труднощів.
Таке різне. Ви ж розумієте?
Розумію.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ
Немає відео?
Телефона немає. Бабуся в нього така приємна.
Це правда.
Показала його шмутки з лікарні, але голяк.
Хоча це неможливо.
Так, це дивно. Телефони є у всіх.
- Може, коп забрав? - Можливо.
Телефон Чі на ранчо він забрав.
Чорт.
Хороша була ідея, Вел.
І що далі?
Що робимо?
Збираємо докази проти Веґи.
Може, в мене міняються смаки.
Таке буває. Я вже бачив.
Ресторан зачинений.
Так.
Можемо приготувати щось просте.
Може, салат? Чи овочеву тарілку?
Знаєте…
Я ніколи не їв чизбургера.
Я думав, ти поїхала.
Я мусила злітати в Лондон, оце повернулася.
Я радий.
І вибач.
У мене така робота, що іноді я…
Дякую за записку.
Нічний перекус?
Так. Це чизбургер.
Міс Фішер, я візьму вашу валізу.
Що ти маєш на увазі? Екскурсія по студії?
Як для туристів?
Так, усе підтверджується. Він любить кіно, їздить на екскурсії.
А що той тип в Ехо-Парку?
Так, доктор Стенлі Онда… Ондатьє,
викладач прикладної інженерії.
На нашого клієнта зовсім не схоже.
От і я про це. Все добре.
Швидко попрацювали, і додому.
Крістофере.
Я піду додому, коли захочу.
Розумієш, про що я?
У Вел була слушна ідея про телефон Чуї,
але Веґа знайшов його перший, так? Чи… що я пропустив?
Хесус підтримував з нею звʼязок?
Так, вони були найкращі друзі.
Довіряли одне одному.
Сандра.
Я повернувся на місце нашої розмови, але Сандри там не було.
Я порозпитував. Скрізь шукав.
У тунелях, під мостами, в наметових містечках біля трас.
Часу згаяв чимало.
Але…
Я знайшов її. Зрештою.
Краще б не знаходив.
Передоз.
Від цього місця серце стискається.
Тедді кличе на розмову.
Добре.
Мун.
Гей. Що сталося?
Ти попросиш вибачення у мого друга, бо інакше я натовчу тобі пику.
Твій друг – мудило.
Але ти молодець.
Ти дав мені шанс, а я… я все пересрав…
Я попрошу вибачення у тебе.
Пробач.
Все одно я натовчу тобі пику.
У Лас-Веґасі.
Стій, що? Ти… Ти серйозно?
Бій відбудеться?
Ну аякже.
Ти правду сказав. Мій друг – першокласне мудло.
А ти не підписав контракт.
Поздоровляю.
Іди розкажи всім добру новину.
У Веґас, до бою!
Так, передозування наркотиками.
Гіпоксія.
Мозок не отримує кисню, кома, смерть. Передозування наркотиками.
Пʼята за день.
Кажуть, міські показники впали, але я не знаю.
Роботи в нас побільшало.
Дякую.
А чому кольорові бирки?
КП.
«Кому повідомити».
Зелена бирка означає, що у покійного є близькі,
їх сповістили.
А червона – що близькі…
Є, але їх ще не сповістили.
А синя бирка означає «невідомі».
Невідомі, як невідомий труп.
Невідомий, невідома…
Це значить, що нема кому повідомити.
Скажете, коли закінчите.
- Я пройдуся по ваших списках. - Так.
Дякую, друзі.
Ця справа…
Я все намагаюся з нею покінчити,
але вона не відпускає.
Поки не стане краще, буде гірше.
Привіт.
- Слухай, мені дуже шкода. - Так і має бути.
У всіх є свої секрети.
І всі хочуть їх зберегти.
А оскільки моя робота –
не завжди, але часто розкривати їх…
У номері є камери.
Ще раз – це не виправдання.
Ні, але це пояснення.
І якщо бути чесною, тобто…
до болю чесною, я трохи перегнула.
- Я так не вважаю. - Це правда.
Якщо й так, я не проти.
Я думаю, це тому…
Ну, в мене таке життя.
Відрядження. Готелі, ресторани, бари готелів.
Я не нарікаю – сама вибрала. Переважно я все це люблю.
У світі є чудові готелі. Чудові готельні бари.
І цей дуже високого рівня, але…
Коротше.
Стає самотньо.
Я згадав один жарт.
Він поганий, але інших я не памʼятаю.
- Он як? - Столик готовий, міс Фішер.
- Одну секунду. - Ой-ой.
Розказуй.
Добре. Якому…
Якому фрукту не буває нудно?
- Єдиний фрукт, якому… - Не буває нудно.
Здаєшся?
Груші?
Так.
- Боже. Це все? - Я ж казав.
- Я ж казав, не смішно. - Бачив би ти своє лице.
- Розгадала твій єдиний дотеп. - Так.
- Смачного. - І тобі.
Знову чизбургер?
Можливо. Він був смачний.
Може, й собі замовлю.
Хочеш за мій столик?
Так.
- Прошу. - Дякую.
- Принесу меню, виделки й ножі. - Дякую.
Стояти на даху готелю «Peace»
і бачити мерехтливе відображення вогнів у річці Хуанпу.
- Шанхай кльовий. - Так.
Бачила «Леді з Шанхая»? Орсон Веллс, Рита Гейворт.
Ти вже впʼяте згадуєш якийсь фільм.
- Та ні. - Як мінімум.
«Це нагадує мені той фільм». «А це як у тому кіно».
- Я люблю кіно. - Так, любиш.
Меню сніданків?
Чорт. А котра зараз?
Мені треба працювати.
Мушу йти. Вибач.
Шарлотто.
Може, якось у кіно сходимо.
Може, й сходимо.
Джон, ти котишся в пекло.
Пекла не існує.
Ти розумієш, про що я.
Чизбургери, секс, убивства.
Так і відбувається асиміляція.
Одне за одним.
ЦЕ ТИМЧАСОВА УРНА ДЛЯ ПРАХУ
ІМʼЯ: НЕВІД. КРЕМАЦІЯ 13-04
Переклад субтитрів: Олена Любенко