Мене це дістало. Я не можу тут дихати.
Що з тобою? Шеріл, заспокойся.
Ні!
Ні, на тебе дивляться, ніби ти нікчема.
Змушують тебе стояти й чекати,
ніби ти якась розпусниця.
Наче ти лайно на їхній підошві.
Хто змушує чекати? Що за нісенітниці?
У тебе знову зрив?
Житловий відділ.
Я попросила їх допомогти з орендою.
У тебе є робота.
Вам з Майклом треба припинити жити на цих кредитках.
Я тричі поспіль ставала «Продавчинею року».
Я не маю бути там, де я зараз!
Карле, піди, вгамуй сестру.
Я хочу більшого. Хіба це неправильно?
Ми всі хочемо більшого, Шеріл.
Але ми виходили з того, що мали.
Ти просто маєш узяти із цього максимум.
О котрій ти потім заїдеш?
Так, твоя правда.
Узяти максимум.
У мене поганий день.
Трохи засмутилася.
Побачимося о п'ятій.
МАЙКЛ
Вітаю. Наразі вам не можуть відповісти,
тому залишіть повідомлення після сигналу.
Вітаю. Наразі вам не можуть відповісти,
залишіть повідомлення після сигналу.
Шеріл, де ти?
Візьми кляту слухавку!
ПРИБЛУДИ
КІЛЬКА РОКІВ ПО ТОМУ
НІВ
Дивовижний ранок, чи не так?
Чудовий ранок.
Дивовижний ранок, чи не так?
Саме так.
А ти, як завжди, маєш божественний вигляд.
Дорогенька.
Прийдеш на мій благодійний вечір цієї п'ятниці?
- У нас день відкритих дверей. - Цікаво!
- Інвалідність у Гамбії. - Звучить чудово.
Записати від тебе 500?
- Фунтів? - Так, хіба що...
Ні, звісно. Навіть 550. Рада допомогти.
Ти така добра.
Може, додамо ще? Нам потрібен повний зал.
Я займаюсь страхуванням, а не організацією свят.
Це важливо, Іене.
Це додає ваги в суспільстві.
Я так довго над цим працювала.
Гаразд.
Гаразд, я все зроблю.
І не забудь лангустинів.
МОРОЗИВО ВІД БЕТТІ
Привіт, Нів.
- Як вона справляється? - Вона просто золото.
Справжня робоча бджілка.
Хіба ж вона не чудо? Що з твоєю зачіскою, люба?
- Це такий стиль. - Так.
Тенденції завжди змінюються, так?
Саме так.
Ви хотіли чогось для вашого заходу?
Мері мені все про це розповіла. Хор мовою жестів?
О, так. «Сон Ґеронтія» Елґара.
Подорож душі мерця.
Звучить дивовижно.
Я візьму дорогий шампунь і зроблю тобі гарну ванну.
Побалуємо себе.
Коли ви сюди приїхали, ти й не знала, що таке фестиваль.
А тепер влаштовувати власний захід.
- Мабуть, ти мене надихнула. - Хотілося б у це вірити.
Ми всі так пишаємося.
Ти справжній приклад мужності.
Я розумію це бажання відплатити.
Це не просто відплата.
Це поєднання всього, мого часу тут.
Своєрідний випускний.
І можливість показати нову кухню?
Ну, і це теж, звісно.
Але Нів, справді, годі, тобі нічого доводити.
Ти практично одна з нас.
- Практично. - Ти знаєш, про що я.
І ти просто красуня. Ти ані трохи не постаріла.
Це дуже дратує.
- Я заплачу. - Перепрошую.
Дякую. Перепрошую. Мені треба до вбиральні.
Без чайових. Дякую.
Тобі потрібна моя допомога, люба?
Я сама.
Вгадайте, що сталося зі мною сьогодні в машині.
- Не бачили мій плакат? - Який плакат? Іене.
З Ліл Вейном. У спортзалі.
- Мама розказує історію. - То він просто зник?
Тож так, ми щойно попили чаю з Амандою, і я...
- Жодних телефонів за столом, Мері. - Вибач.
Їду я, і раптом бачу якогось волоцюгу не з міста,
а тоді, ви не повірите,
в'їхала просто в зад машини Соні. Майже відірвала їй весь бампер.
- Хай прийде. - Ти розберешся?
- Звісно. - Дякую, любий.
- Мило. - Огидно.
Ми найняли дівчину не з міста.
Справді? Яку дівчину?
Милу молоду темношкіру дівчину.
Темношкіру?
- Ну, ми темношкірі. - Так.
Як її звати? Цю дівчину.
Ебіґейл. Вона справді чарівна.
Твої приховані вміння.
Я вже казала.
Я цим підробляла, коли мені було 15.
У Кетфорді?
- У Фулемі. - Хіба?
«Хіба»? Ти серйозно?
Гадаєш, Себастьян у нормі?
А чому б ні?
Ми даємо йому можливість, не знаю...
- Для чого? - Проявити себе.
У Себастьяна є все необхідне.
До речі, я щойно замовила йому новий Xbox на день народження.
А що не так зі старим?
Не треба прикривати.
Я знаю, що не мушу.
Раніше було гарно.
Дякую, що розказав про свої почуття.
Припини, ти розумієш, про що я.
Просто приводжу до ладу.
Ходімо спати?
Я зараз прийду.
Себасе, ти малював на дзеркалах?
Що? Звісно, ні.
ПРИВАТНА ШКОЛА
Бережіть себе.
Вітаю, пані Вілльямс.
Школа Касл-Кумб знову перевершила
інші приватні школи по всій країні.
І вже п'ятий рік поспіль
наша заступниця директора і викладачка теології, пані Вілльямс,
перевершила нас усіх за кількістю відмінників серед цьогорічних випускників.
Навіть якщо вона досі не надала рекомендацій.
Я б прийняла ще одну медаль, але вже скінчилося місце.
Ідіть по класах.
Не вештайтесь у коридорі.
Негайно.
Давайте, дівчата. Це не фотосесія. Негайно на заняття.
Швидко.
Себасе. Себастьяне!
- Що? - Що?
- У тебе уроків немає? - Є, я вже йду.
То йди. А не розмовляй з незнайомцями.
Незнайомцями?
- У тебе телефон із собою? - Можливо.
Не вимикай, раптом ти мені знадобишся.
А тепер зі звуком.
Ось так. Дуже добре.
Хто тобі це дав?
- Де він? - Хто?
Хто? Ти в це хочеш зі мною пограти?
- Я сам купив. - Гадаєш, я дурепа?
Я можу відсторонити тебе, юначе. Не забувай.
Я твоя мати й директорка.
- Заступниця. - У школу, швидко.
Пізніше договоримо.
- Де твій брат? - Сьогодні вівторок.
- І? - Баскетбол.
Баскетбол. Звісно. Баскетбол.
Мамо! Обережно!
- Це тут. - Що?
Будинок Емілі.
З тобою все гаразд?
Так, усе добре.
- До зустрічі. - А Джессі тебе підвезе?
Так, мамо. Люблю тебе. Бувай.
Люблю тебе. Бувай.
Привіт, як справи?
- Привіт. Вибач за запізнення. - Не страшно.
- Баррі довго робив зачіску. - Сміх та й годі.
Які спеції. Дуже смачно, справді.
Не знаю, як ти це робиш, Нів. Баррі завжди скаржиться на мою курку.
- Справді? - Ти маєш мене навчити.
Одного з твоїх кулінарних секретів.
- Гарно провели б час. - Гарно.
Ходімо?
Він вільнодумець.
Він говорить про те,
чого мейнстрімові ЗМІ бояться торкатися.
Зачіпає за живе.
«Втеча білих».
Так він назвав це в подкасті.
- Що це? - Поговоримо про щось інше?
Це коли білі тікають з міст у передмістя.
- Чому вони тікають? - Бо некультурні.
Культура тут ні до чого.
Що це? У вікні.
- Кохана? - У вікні.
Я нічого не бачу.
Щось сталося. Там хтось є. Не бачиш?
- Про що ти? - Хтось іде!
Привіт.
- Привіт. - Привіт!
Яка ти гарна! Мені подобається твоя зачіска.
Це дуже...
Етнічно.
- Баррі, серйозно? - Що?
Тобі личить.
Ти згодна, Нів?
Так.
Хто робив зачіску?
Емілі.
- Де твій брат? - На баскетболі.
Нам уже час іти. Було чудово.
Так, пора й честь знати.
Готуйся до сну.
Добраніч, люба.
Добраніч.
Дякую, що прийшли.
Коли закінчується баскетбол?
Він був на баскетболі. Мабуть, чудова була гра.
Всі пішли поїсти, щоб відсвяткувати перемогу,
але Себастьян не пішов.
І це було?
Три години тому.
Бачиш?
Є люди, які хочуть нам нашкодити. Зчинити насилля над нами.
Хто хоче зчинити над нами насилля? Що з тобою сьогодні? Серйозно.
Нів, заспокойся.
Знаєш, як це буває.
Хлопець зустрічається з дівчиною після гарної гри в тихому місці.
Так, Іене? Він не хоче, щоб йому заважали.
Так. Так, якщо хочеш.
Ось що. Я піду й зроблю ще кружечок по місту.
- Він скоро прийде. - Дякую, Кене.
...я рада, що цей відновлений будинок
у десяти хвилинах від Санта-Марія-де-Ньєва
досі на ринку.
Ти дав завдання знайти тобі окремий будинок,
ми проїхали вище долиною лише десять хвилин -
і маємо окремий будинок.
Де ти в біса був?
- Та я гуляв. - Гуляв?
Гуляв? Ти не дзвонив. Не залишив повідомлення.
Ми до смерті злякалися!
Ну, я повернувся, тож вгамуйся.
Вгамуватися?
Мамо, що ти робиш?
Нів!
Негайно нагору!
Якого біса?
З днем народження...
Попередження, так.
В ідеалі - звільнити.
Просто звільнити.
- Ви бачили, як він дав Себастьяну цигарку? - Так.
Де ще він їх узяв?
Я просто хочу сказати,
що треба діяти належними чином.
Інакше здаватиметься, що я... що ми...
Що? Та кажіть уже!
Дискримінуємо.
Зрозуміло.
Поки офіційного попередження буде достатньо.
Не через цей тремтячий подих
Цей холод у серці
Цей піт на чолі
Гаразд, ви знаєте, що робити. Без паніки. Мері, ставай першою.
Ось так, швидко.
Швидше, дітки. Беріть речі.
Ось так.
Спокійно й організовано. Ходімо, швидко. Ходімо.
Шеренгою по одному сюди.
Так, ви продовжуйте спускатися надвір.
Я просто перевіряю туалети. Мері, іди.
Агов?
Намагаєшся мене звільнити.
Ні.
- Хочеш, щоб пішов? - Усе не так, як тобі здається.
Ти мене стерла.
Мене й Діон.
Ти нас стерла! Ми думали, ти померла!
Це не я! Я не вона!
Рада вас бачити. Дякую, що прийшли.
Соню, Джессі!
Дякую. Я дуже вдячна, що ви тут.
Звісно. Прошу.
- Привіт, любий. - Вибач. Ти готова?
Дві хвилини.
- Усе гаразд? - Так. Щасти.
- Привіт. Ми всі чудово виглядаємо. - Привіт.
- Усе просто казково. - Дякую.
- Тістечка дуже смачні. - Дякую.
Дякую, що прийшли.
Перевірка мікрофону. Раз, два.
Вітаю в нашому домі.
Щиро дякую вам усім за щедрі пожертви.
Сьогодні ми присвячуємо свій час тим, кому пощастило менше,
хто зростає на безплідній місцевості,
де доступ до предметів першої необхідності перетворюється на величезну боротьбу.
Де прості очні чи вушні інфекції
можуть привести до сліпоти й глухоти,
коли звичайний курс антибіотиків
може дарувати дитині можливість бачити світанок
і чути спів птахів
вранці.
На честь цих нещасних людей
наш власний хор виконає «Сон Ґеронтія» мовою жестів.
Подорож душі мерця.
Прошу, починайте.
Ісусе, Маріє, я наближаюся до смерті
І Ти кличеш мене
Тепер я це знаю
Ісусе, Маріє, я наближаюся до смерті
І Ти кличеш мене
Тепер я це знаю
Не через цей тремтячий подих
Цей холод у серці
Цей піт на чолі
Ісусе, помилуй
Хто? Хто вас запросив?
У яку огидну, бридку гру ви граєте?
Ви з'являєтесь зненацька й забруднюєте довкілля.
- Припини це. - Нів, ходімо...
Ні!
Ні, ми більше не гратимемо у вашу жахливу збочену гру.
- Ваші наміри очевидні. - Мамо.
Ми не терпітимемо...
Мамо!
ЗА П'ЯТЬ ДНІВ ДО ТОГО
КАРЛ І ДІОН
Вітаю.
Добрий день. Чим можу допомогти?
Номер, будь ласка.
Я досі зберігаю свого ведмедика.
З окремими ліжками, якщо є. Будь ласка.
Як довго ви тут пробудете?
Тиждень.
Треба попрасувати. Щоб гарно виглядало.
Надто не сподівайся.
Пересічна американка більш не вважає хатню роботу...
- Що ти дивишся? - Нічого.
...пристроїв для економії часу.
Включаючи її чоловіка.
Може, треба було щось привезти.
Ми й привезли. Самих себе.
Любий!
Не можу дочекатися завтра.
Не можу дочекатися.
Боже! Гензелю, дивись!
Овва! Що це таке?
Яка краса!
Роздивимось ближче.
Схоже на цукерку.
- Я трохи спробую. - Я теж.
Вітаю, мої маленькі.
Ласкаво прошу в мій дім.
То це вони?
Це наша сім'я.
НАЙЗАПАЛЬНІША ПОДІЯ РОКУ У ВІЛТШИРІ
Це не просто відплата.
Це поєднання всього, мого часу тут.
Своєрідний випускний.
- І можливість показати нову кухню? - Ну, і це теж, звісно.
Подивимось. Який у тебе досвід?
Я давно не був у Лондоні.
Ти знайшла моє плем'я.
Плем'я. Це смішно.
Ти нагадуєш мені її, мою дружину.
Той самий ніс.
Школа має велику історію.
Вона збудована королевою Вікторією.
Чудово.
За кордоном я працював у таких.
Далеко їздили?
Я багато подорожував.
Данія, Брюссель,
Ліверпуль.
Так? Теж уболіваєте?
Одні з найкращих днів були на стадіоні,
20 000 народу в секторі за воротами підганяють м'яч.
Молодець.
Гей. Єдиний колір, що має значення - колір форми.
Саме так.
МОРОЗИВО ВІД БЕТТІ
Привіт.
Ти - донька Іена, так?
Так. Звідки ти...
Я бачила твоє фото.
У конторі. Я працюю там, поки не стану на ноги.
Добре.
Гламур страхування.
- Мій тато так вважає. - Гарна зачіска.
- Так? - Так.
Я іноді й собі таку роблю.
Хлопці від неї шаленіють.
Круто. Я ще допрацьовую, але так.
Твоя теж гарна.
Кокосова олія.
Давай якось погуляємо.
- Поділимося порадами. - Авжеж.
Круто.
Я напишу тобі у фейсбуці. Маєш нікнейм?
Не зовсім нікнейм. Просто Мері Вілльямс.
З хештегом у кінці. Таке, типу нікнейма.
Мене звати Ебіґейл.
Але ти можеш називати мене Ебі.
Побачимось.
Зачіска дуже пишна...
Так, штраф за паркування. Саме так.
На яку адресу зареєстрована машина?
Машина спільна з дружиною, а ми нещодавно розійшлися.
Дякую.
Це адреса проживання.
Я тоді порву квитанцію. Чудово.
Є адреса.
- Вона не прийняла мій запит. - Почекай.
Я не зможу подивитися її фото, якщо не прийме.
Ми друзі.
Не забудь, навіщо ми тут. Зрозуміла?
- Злюка. - Що?
Злюка.
Тож так, ми щойно попили чаю з Амандою, і я...
Жодних телефонів за столом, Мері.
ТЕМНОШКІРА КРАСА
Де твоя матуся? Я про неї фантазував.
Відвали.
Поклич, коли будеш готовий дати відсіч.
- Негайно на заняття. - Бісові дегенерати.
Стільки хейтерів, так?
Так. Хейтерів.
Так буває, коли ти інший.
Себасе.
Себастьяне!
Фігово, коли мама - заступник директора.
- Марвін. - Себастьян.
Побачимося пізніше, Себасе.
Так.
Не дозволяй таке ставлення.
Тут підійде.
Є запальничка?
- Я не думав... - Жартую.
Добре.
Тепер усі пачки білі. Без малюнків.
Ніби це нас зупинить, так?
Нізащо.
Та давай уже. Ні, ось так.
Тепер ти.
Так, ось так.
Оце по-чоловічому.
Хто тобі це дав?
- Де він? - Хто?
Хто? Ти в це хочеш зі мною пограти?
- Я сам купив. - Гадаєш, я дурепа?
«Братерське покриття», слухаю.
Добре.
Так.
Він повністю відірвався?
Так, сюди.
- До зустрічі. - А Джессі тебе підвезе?
Так, мамо.
- Люблю тебе. Бувай. - Бувай.
- Привіт. - Як справи?
Добре. А в тебе?
Добре. Не можу дочекатися цієї вечірки.
ГОСПОДАРІ - ГОСТІ
Це був відпад.
Ти молодець, друже. Молодець.
Дякую.
Було круто, коли ти засвистів.
Ти куриш? Травку.
Усе буває вперше. Тобі нічого соромитися.
Знайдемо місце.
Присягаюся...
Це якась фігня з «Аліси у Дивокраї».
Подивимося, що в нас тут.
Вибирай що хочеш. Приміряй що завгодно.
Це ж вечірка!
Поглянь на ці тістечка. Ми ніби
леді на чаюванні.
У мене голова йде обертом.
Жовта сукня.
«Версаче».
- Виглядатимеш казково. - Одягну на випускний.
На випускний? Як у кіно?
Так. Ти ніколи не бувала на таких?
Я...
- Ми ніколи... - Мама влаштовує свято.
Ти теж маєш прийти.
Там буде метушливо, але багато безкоштовної їжі та напоїв.
Оце круто.
Що скажеш, сістер?
Ти улюблениця.
Гадаю, ти завжди була улюбленицею.
- Так? - Та не зовсім.
Вона поправляє тобі ковдру
й співає, коли ти засинаєш, так?
Що? Хто?
І це нормально, бо навколо стільки злюк.
Замовкни.
Не можу дочекатися, коли все відкриється.
З тобою все гаразд, Ебі?
Так. Просто треба до туалету.
Чому ти сюди приїхав?
Хотів додати місту кольору.
Так, інших темношкірих тут немає.
Ні. Мабуть, я типу...
- Так. - Моя мама.
Я не бачив батьків.
Яка вона?
Хто?
Твоя мама?
Вважає себе білою. Ніколи нічого не розказує про її минуле.
Якого хріна?
Будь-що темношкіре заборонено.
Бляха, чуваче. Міцна ця травка.
Де ти її взяв?
Виживеш після падіння?
Гадаєш, можна вижити?
Давай.
- Що? - Поглянь.
Нахилися з краю і подивися.
- Навіщо? - Я думав, ти чоловік!
Підводься.
Подивися з краю. Негайно.
Це наказ.
Гаразд.
Молодець, бро.
Молодець.
Ти пройшов тест.
Готовий до наступного рівня?
Агов?
Себасе?
Не займай мого другана.
Давай, Себасе. Зроби це!
Якого біса ти чекаєш? Роби, бляха!
Що тут таке?
У неї є все.
Геть усе.
- У кого? - У нас тут була вечірка.
У мене й Мері, улюблениці.
Вона була тут?
Та що з тобою?
- Ми так не планували. - Нічого!
Зі мною все гаразд. Досить прикидатися.
Треба їхати.
Вставати й забиратися.
Ми не потрібні.
Нас запросили на вечірку.
То й що?
То...
Я не була на випускному.
Ти точно хочеш це зробити?
Звісно.
Я така щаслива.
Дай мені лише одне.
Мій випускний.
Ти мені не дозволила!
Це все ти винна. Це все ти.
Геть від мене! Це все ти.
Ні! Чому?
Ні, ти не дала мені навіть одного дня!
Відчепися!
Один день!
Ні!
ШЕРІЛ
Це правда?
Так.
Усе не так, як ти думаєш.
Тоді як усе, Нів?
Бо схоже, що це твої темношкірі дітки.
- От бачиш? - «От бачиш»?
Бачиш? То чомусь це я винний?
Ти поясниш...
- Чому ти нам не сказала? - Вони росли з їхнім батьком.
Він був поганою людиною.
Мені довелося втекти, і тому я...
Кинула.
Ти просто їх кинула.
- Хто ж ти така? - Я...
Це просто хрінь. Довбане божевілля.
Хай пояснить. Мамо, розкажи все.
Не вдавай, що став би виховувати
двох чужих темношкірих дітей, Іене.
- Ти не питала. - Що ж, ти теж.
Ні, це несправедливо.
Я міг би. Можливо.
Саме так.
Саме так, Іене.
Два світи не змішуються.
А я...
Я зробила те, що мала.
Що татусі роблять постійно.
Що їм треба?
Вони підійшли до справи нестандартно.
Ти їх не впізнала?
Пройшло 16 чи 17 років.
Капець.
- От срань. - Припини.
- Досить. - Будь ласка.
Я маю дещо зробити.
Я потім усе поясню.
Привіт. Вам щось принести?
- Ми чекаємо на декого. - Авжеж.
Скажіть, коли цей «дехто» прийде.
Привіт.
Вибачте, що...
Ви вже щось замовили? Ви чогось бажаєте?
Сідай.
Дякую.
- Що погодилися зустрітися. - Вітаю.
Спеціальні страви внизу. Бажаєте щось випити?
Горілки.
Гор...
- Ми не продаємо алкоголь. - Може, просто чаю.
А вам? Чаю?
Байдуже.
Чудово. Принесіть чайник.
Отакої.
Подивіться на вас обох. Я вас ледве впізнала.
- Куди подівся акцент? - Не хочеш бути темношкірою?
Ні.
Так брат каже.
Ні, я горда темношкіра жінка.
Я цим пишаюся.
Слухайте, по-перше,
дозвольте вибачитися.
Вибачте за той мій зрив.
Не знаю, що це було.
У мене був страшний стрес...
Ти хочеш вибачитися?
Саме так.
Саме так, Діон.
Власне, тому я тут.
Це була непроста подорож.
Зі мною сталося багато такого,
що підштовхнуло...
Ти не зв'язувалася з нами.
Ти сказала, що пішла до перукарні 18 років тому.
- Ваш батько був дуже небезпечною людиною. - Ти теж не була янголом.
Не знаю, чи ти пам'ятаєш, як це було. На Колдгарбор?
- Каверзне питання? - Ні, я...
Чому ти не взяла нас із собою?
Я залишила вас з тіткою.
Вона нас віддала. Ми не були їй потрібні.
Обережненько. Чай дуже гарячий. Не хочу, щоб хтось з вас ошпарився.
Не пішла б ти в сраку?
Авжеж.
Ви маєте рацію.
Це неприйнятно.
Я мала б написати. Мала б зв'язатися.
Так багато «мала б».
Не уявляю, що ви про мене думаєте.
Я і сама досі не можу осягнути.
Ми переїдемо до тебе?
До великого будинку?
Це...
Це дуже важливе питання.
Я думала, як я можу все виправити.
І мені здається, що зараз важливо,
щоб ви обоє могли стати на ноги.
Якби ж я могла дати більше.
Може, і зможу. У подальшому.
Але ось чек на 20 000 фунтів.
- Чек? - Так.
Якщо повернетеся в Лондон,
це дасть вам шанс стати на ноги.
Доки...
ми все це не вирішимо?
Саме так.
Саме так, Діон.
Поки не знайдемо спосіб усе владнати.
Гляньте на себе.
Як ви виросли.
Я розділила його на дві окремі чеки,
щоб не виникало питань.
Дякую, мамо.
У мене немає виправдання.
Я отримала травму
після других пологів.
Я навіть не хотіла її.
Діон.
Мене змусили.
Хтозна, що було б, якби я лишилася.
Якби я була тут.
Навіть, якби ви були тут.
Тому я пішла.
Утекла.
Я цього не планувала.
Я побачила шанс і скористалася.
Усе це просто невгамовна цікавість.
Люди мають знати, хто вони.
Звідки вони. Як у тих передачах.
Для нас це нічого не змінює.
Вони пішли. Поки що.
Поїхали в Лондон.
Вони просто поїхали?
Вони вирішили піти.
- Ми їх ще побачимо? - Ти навіть не хочеш?
На все свій час.
Спершу треба трохи оговтатися, чи не так?
Перш ніж поринати в усе це.
Тепер важливо відновити наш захист
і пам'ятати, що ми любимо одне одного.
Що це справжнє.
Що я справжня.
Ваша мати права.
Ми сім'я.
Події минулого цього не змінюють.
Буде ще багато розмов.
Це вже точно.
Але поки що...
ми маємо триматися разом.
Мері.
Синку?
ВОЗЗ'ЄДНАННЯ РОДИНИ
Разом вони зможуть краще захистити свою територію.
А ось це... Боже, це ж...
Ця каблучка просто неймовірна.
Одна з найпрекрасніших...
Господи, ви лише подивіться на каблучку.
Три чверті карата...
Привіт, Себасе.
Гадаю, я прийму ванну.
У тебе є чистий рушник?
Я не знайшла.
Чому ти приймаєш ванну о цій порі?
Вони внизу.
Ти знаєш, де рушники?
Я подивилася в шафках, але чистих не знайшла.
- Так, добре. Ви не казали, що заїдете. - У Ебіґейл день народження.
Було б чудово відсвяткувати разом. Замовити китайську кухню.
Люблю китайську кухню.
Себасе, що скажеш, брате? Ми не хотіли тебе будити.
Привіт, мамо!
Класна піжамка.
Привіт, Іене. Знаєш що? У мене день народження!
- Я знаю, як ти почуваєшся... - Де у вас рушники?
У нас банний день?
Іене, банний день?
- Я знаю, що ти сердишся... - Сестро.
Подай-но меню.
Ми зробимо так. Я пригощаю.
Це свято.
Мамо.
Мамо!
Мені подобається зачіска. Зробила в стилі 90-х?
Заспокойся, або я тобі влаштую!
Спокійно.
Я буду сінгапурську локшину й кисло-солодку курку.
По-пекінськи.
Мері, візьми телефон і зроби замовлення.
А ти, Ебс? Іменинниця.
Реберця.
Чудово.
Дуже добре.
- З? - Чоу-мейн. З курячим м'ясом.
Хто це записує? Мері, ти запам'ятала?
Чекай. Я нічого не знав про те, що сталося в минулому з Нів...
Тобто із Шеріл.
Ви не знали?
Сталася страшна плутанина.
Це просто жахливе непорозуміння. Тобто...
Ми не виправдовуємо її вчинків. Ми теж вимагали відповідей, як і ви.
Тепер Себас. Я бачив тебе на майданчику. Апетит маєш.
- Якби ми поговорили... - Себасе.
Що будеш, брате?
Крекери з креветками й смажений рис з яйцями.
Добре. Дуже добре.
Це буде бенкет. Мені подобається.
Залізо тягаєш? Іене.
А я бачив там тренажерку.
Тренажерний зал. У будинку!
Треба зробити сімейне фото.
Зробимо замовлення, тоді сфоткаємося.
Але зараз моя черга бути посередині.
Це не обговорюється, Мері.
Мамо, що ти візьмеш?
- Я з'їм трохи з того, що візьмуть інші. - Точно?
Я пригощаю.
Мері, дзвони.
Вимкнути воду?
Нехай біжить.
Вибачте, але ми зачинені.
Дзвоніть у робочий час з 12:00 до 23:00 з понеділка по неділю.
Не хвилюйтеся.
Не страшно.
Доставка «Убер».
У Касл-Кумб є доставка «Убер»? Іене?
- Гадаю, так. - Добре.
Бери мій телефон. Знайди китайську кухню.
Іене.
Я знаю, що вам боляче...
Вибач.
- Ще раз. - Тобі, мабуть, боляче...
Тримай.
Дякую, Ебі.
- Так. Я знайшла хороший. - Молодець, дівчинко.
Не привітаєте мене?
Давайте. У неї довбане свято.
Чого стоїте?
Співайте!
З днем народження
- З днем народження, люба Діон - З днем народження, люба Ебі
- З днем народження - Діон
- Гіп-гіп! - Ура.
Чудово.
Граєте в настільні ігри?
На Різдво чи на дні народження?
Ви ж таке робите.
Ми, мабуть, пропустили кілька ігор
на Різдво й дні народження.
Скільки було днів народження? П'ятнадцять?
- Шістнадцять? - Сімнадцять?
Пограємо в «Скрабл».
Обожнюю «Скрабл».
У вас є «Скрабл»? Іене.
Так, здається, десь був.
Себасе.
Ви з Ебс знайдіть гру, а ми накриємо на стіл.
Мамо?
Накрий довбаний стіл.
Усе гаразд.
Ти виписав чек чи вона?
Перепрошую?
Ті 20 тисяч, якими вона хотіла нас купити.
Ти намагалася їм заплатити?
Мамо, як ти могла?
Я на мала на меті...
Ми могли дати більше. Я хотіла допомогти.
Нів, та що з тобою таке?
Округлимо.
Двадцять штук за 20 років.
Але що я отримаю?
Це ж по штуці за рік, так?
Треба Бути ощадливим.
Так, подумаємо.
За мої черевики.
За лікування в дурці.
За те, що донедавна мочився в ліжко.
Знайшли!
Пограймо!
А ти що собі купиш, Ебс?
Будь ласка.
Я вже казала.
Я відкуплюся від злюк.
Від усього, що вони робили.
Зроби це, сестро! Зроби саме це.
Але поки що ми просто викуповуємо Шеріл.
Хіба ми не так домовлялися?
Мамо?
Команди.
Гратимемо командами?
Ця гра в нас улюблена.
Це ідеальний спосіб познайомити Карла й Діон з родиною.
Так.
Тепер я бачу, усе має бути саме так.
Усі ми зібралися разом.
Іене?
Я хочу розлучення.
Усе скінчено.
Тату, припини. Може, спробуємо?
Команди - це добре.
Я буду з Діон.
А я - з Карлом.
Залишилися мама й тато.
Чудово. Фантастика. Любий?
Мамо? Тату? Що у вас?
Добре. Подивимося.
Що тут у нас? Іене?
Так. Що там у нас?
«Носоріг».
- Це смішно. - Чи не так, люба?
Я наступна.
Скажи, коли захочеш зробити те фото, Діон.
Мері, правда, вона гарна?
«Тунець».
- Тепер ми? - Так.
Добре.
Що ж...
- Що ти робиш? - Нудно.
Я хочу грати. Це мій день народження. Я обираю.
Упевнена, ми знайдемо іншу гру.
Ми з Іеном трохи потренуємося.
Може, шаради?
Так! Шаради - це круто.
Чи не так, Іене?
Не кривди його, прошу.
Кривдити?
Навіщо мені це?
Ми ж сім'я. Так, Іене?
- Ходімо. - Іене!
Усе буде добре. Я з ним поговорю.
- Скільки ти тиснеш останнім часом? - Трохи.
Трохи?
Треба не трохи.
Ходімо.
Балачки - це пусте.
Головне - справи.
Так, мамо?
Зголодніли зрання?
Який ви забавний. Так, щось таке.
Ми знайомі?
Можливо. Не знаю.
Ніби, сюди ще не доставляв. Гарний будинок.
Ми не думали, що знайдемо щось, бо вже так пізно.
Дам вам чайові за такий сервіс.
Усе гаразд?
Зачекайте тут. Чекайте тут.
Пахне смачно, так?
Себасе.
Ти не бачив мою сумочку?
Не знаю. Нагорі?
Саме так. Молодець.
Я не можу.
То ти слабак?
Ти так легко не відбудешся.
Що посієш, те й пожнеш.
Тепер ми однакові.
Усе добре.
У гардеробі була.
Мені шкода.
Мені дуже шкода, що все так вийшло.
Сподіваюся, колись ви пробачите.
Я дам чайові хлопцю, а потім поїмо й поговоримо.
Гарно виглядає.
Де мама?
ПРИБЛУДИ
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська