Downloaded from YTS.MX
‪UN PROGRAM DE COMEDIE NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‪DE CMYLMZ
‪Pornește.
‪Trebuie să facem asta. ‪E o chestie de la primărie. Regulă.
‪Orice e pe afiș… Altfel, lumea se plânge.
‪Ca să evit plângerile de tipul ‪„E pe afiș, a continuat în tricou”.
‪Am făcut toată chestia, ‪n-am sărit-o din cauza pandemiei.
‪Bun venit!
‪Fiindcă n-am avut niciodată ‪un costum de scenă măreț,
‪am vrut să fac asta cu o pelerină, știți?
‪E mișto, nu?
‪Pentru că nu porți pelerină ‪în viața de zi cu zi.
‪De fapt, mie personal ‪îmi pare foarte rău că s-a demodat.
‪Ia uitați! Închipuiți-vă că o purtați ‪în Zincirlikuyu. Nu-i așa?
‪Cine ar putea să ți-o ia în față ‪când urci în autobuz?
‪Cine îți mai cere certificatul verde? ‪Ia uitați!
‪Stai acolo ca ducele de Bağcılar.
‪Mișto, nu-i așa? Îmi las aici pelerina.
‪Doar ca să clarific,
‪nu e ca și cum predau ștafeta.
‪N-am avut niciodată un costum frumos. ‪Am început turneul ăsta în Londra.
‪Am vrut să-mi iau pelerina ‪și bastonul în turneu.
‪Nu m-au lăsat în avion, frate.
‪Au zis: „N-ai voie să duci ăla în avion.”
‪De parcă încercam să-l vâr în avion.
‪„N-ai voie să-l duci în avion.”
‪Au întrebat: „Ce faci cu ăla în Anglia?”
‪E clar că e un baston, nu?
‪Nu știu ce vă trece prin cap, dar…
‪Eu m-aș îngrijora ‪dacă s-ar vinde la set cu vreo loțiune.
‪N-ai voie să-l duci în avion…
‪Vă jur, m-am săturat de asta.
‪V-ați întrebat de ce se cheamă spectacolul ‪„Diamond Elite Platinum Plus”?
‪M-am dus la o facultate de teologie ‪din Bursa pentru o discuție.
‪Cineva a scris pe rețelele sociale:
‪„Cem, ai grijă, aici e Teologia!”
‪De parcă Vaticanul ‪m-ar fi trimis la Bursa.
‪Cu cădelnița în mână.
‪„Bursa Verde va deveni a noastră.”
‪Ce-o să se întâmple acolo? ‪Dumnezeu m-a creat și pe mine.
‪Stăteam de vorbă cu studenții. ‪Unul a întrebat:
‪„De ce se cheamă spectacolul tău ‪«Diamond Elite Platinum Plus»?”
‪Am zis: „Omule, te reprezintă pe tine, ‪nu e despre mine.
‪Tu ești diamantul, ‪tu ești elita, tu ești platina.
‪Nu meriți un tratament obișnuit. ‪Meriți mult mai mult, de-asta.”
‪„Despre ce vorbești?” a întrebat. ‪„Despre ce știu.”
‪Am zis: „Am văzut că mulți au beneficiat ‪de pe urma lucrurilor spuse de mine,
‪așa că o să continui să fac asta.” ‪Nu fusesem pe scenă de ceva vreme.
‪Am văzut că vă faceți propria comedie, ‪sunteți creativi.
‪De exemplu, clipurile TikTok, ‪cele de pe Instagram…
‪Glumele voastre în timp ce conduceți… ‪Așa, așa…
‪Ați glumit cu un ceainic ‪când nu eram prin preajmă.
‪Nu-i așa? „Alala mamama, ‪la naiba cu mama…”
‪Dar am fost răbdător…
‪Am decis să fac un spectacol ‪înainte de alt film al lui Ata Demirer.
‪Are filmele alea cu clarinetul. ‪„Futu-i, ce se întâmplă, frate?”
‪Am zis: „Gata.
‪Acum e timpul să vorbesc eu.”
‪Nimeni nu deține drepturi asupra comediei. ‪Sigur că v-o faceți singuri.
‪Nu doar asta, pentru mine… Sunt cineva…
‪Spun glumele care mă fac să râd. ‪Așa mi se pare că-mi apropii rivalii.
‪Dușmanul e-n interior.
‪Mi-am adus fiul la un spectacol, ‪ca să vadă ce fac.
‪Tot primește diamante ‪la jocurile de pe iPad, pac, pac.
‪Am vrut să-și vadă bătrânul tată ‪cum câștigă 100 de lire, una câte una.
‪Așa ne obținem diamantele.
‪E foarte complicat pentru o vedetă ‪să aibă copil, știți?
‪Voi sunteți mai liberi cu copiii voștri. ‪Vă urmăriți pe conturile de Instagram.
‪Oamenii scriu comentarii drăguțe. Trimit ‪„Namaste” și inimioare. „Ce îngeraș!”
‪Dacă noi ne-am posta puștiul dansând,
‪ar comenta: „Trebuie să fie un imbecil.”
‪Nu contează dacă puștiul are IQ-ul ‪întregii familii laolaltă.
‪Nu caut un diamant neșlefuit, ‪dar e un puști genial.
‪Spune lucruri foarte inteligente.
‪Tinerii mă întreabă: ‪„Dle Cem, să facem copii?”
‪Dacă aveți tabletă, dați-i drumul. ‪Dacă aveți iPad, faceți-o.
‪Dacă nu, nici nu vă gândiți.
‪Sincer.
‪Experții se plâng: ‪„Dau tableta unui copil imediat.”
‪Vă provoc să n-o faceți!
‪Ce s-a întâmplat cu pandemia? ‪Toată lumea e pe…
‪Voi puteți să-i luați tableta copilului?
‪I s-ar termina viața școlară.
‪Cât despre experți,
‪țineți-vă voi copiii ‪departe de tot ce e la modă.
‪Când eram mic, spuneau: ‪„Nu-i lăsați prea mult la televizor.”
‪Frate, porneau televizorul la 19,00.
‪Era un singur canal. Eu și fratele meu
‪ne jucam în fața televizorului închis,
‪ca să ne vedem reflexia și să ne distrăm.
‪Bieții de noi! Copiii anilor '70.
‪Cu amidon, grâu tocat ‪și supă Tarhana, atât puteam face.
‪Am realizat toate astea trăind cu cartofi. ‪Generația noastră e super-tare.
‪Se zice: „Noua generație…
‪Sunt atât de inteligenți!”
‪Frate, dacă îmi dai atât acid folic…
‪Folic, folic… „Ți-ai luat acidul folic?
‪Ia-ți fierul. Ia-ți acidul folic.”
‪Copilul primește atâta acid folic…
‪Când iese, întreabă: ‪„Care e parola de la iPad?”
‪Da…
‪Am văzut un copil ‪care era înscris la școală
‪când a ieșit din sala de nașteri.
‪Iese așa, ud tot…
‪„Vreau să merg la Colegiul Robert.”
‪Generația de dinaintea noastră, bieții, ‪credeau că sunt oameni în radio.
‪Idioți afurisiți!
‪Ce vă dădeau de mâncare? ‪„Am crezut că e un om în radio.”
‪Generația sucită.
‪Noua generație e așa inteligentă… ‪Pentru părinții lor.
‪E o zicală: „Datoria față de părinți ‪nu poate fi plătită.”
‪Nu, dar se poate calcula, nemernicule.
‪Sinceritatea e importantă.
‪Bătrânii care ne-au crescut pe noi, ‪modelele noastre…
‪Așa erau. Tatăl meu, mama mea, serios…
‪Pot da exemple de bărbați.
‪Unchiul matern, soțul mătușii
‪erau persoane importante. ‪Am învățat multe. Unchiul meu
‪e printre cei mai importanți alcoolici.
‪Știți cine e unchiul meu? ‪Cunoașteți AMATEM?
‪Un centru de tratare a dependenței. ‪El a absolvit de două ori.
‪Până la urmă, ‪unchiul meu e șeful la AMATEM.
‪Trebuie să învingi heroina ‪ca să te bați cu unchiul meu.
‪N-a băut de 15, 16 ani.
‪Era un alcoolic notoriu.
‪Iar tragedia lui ne-a salvat viețile.
‪Datorită dragului meu unchi, în anii '60, ‪'70, '80, '90 și la începutul anilor 2000,
‪pentru că bea în tot acest timp, ‪nici eu, nici fratele meu, nici verii mei
‪n-am avut nimic de-a face cu alcoolismul.
‪Pentru că unchiul meu bea tot.
‪A băut tot, așa că nouă ‪nu ne-a rămas nimic de băut.
‪Alcoolemia lui era la stele.
‪Incredibil.
‪Nimeni nu putea concura ‪cu cantitatea pe care o bea.
‪În '87, a avut un accident.
‪În Yedikule, mașina i se rostogolește ‪de cinci ori.
‪Unchiul meu zboară prin parbriz.
‪Stă pe drum așa, ‪la 300 de metri de mașina lui.
‪Stă întins pe jos, așa.
‪Timp de jumătate de oră.
‪După jumătate de oră, iată ce se întâmplă.
‪Vede un accident rutier în față.
‪Decide să meargă să-i ajute.
‪Îl întreabă pe polițist ce se petrece.
‪Încheindu-și sacoul și tot.
‪Polițistul zice: „A fost un accident ‪rutier grav, dar nu găsim șoferul.”
‪Unchiul zice: „Umanitatea n-a dispărut.” ‪Și începe și el să-l caute pe șofer.
‪Pe bune.
‪E un om foarte important.
‪N-a mai băut de 16 ani. ‪Sfatul meu pentru tineri este:
‪chiar nu este ceva ce aș recomanda. ‪De exemplu, eu nu beau mult.
‪Beau, dar în mod responsabil.
‪Uneori, doar pentru că am poze ‪sau clipuri pe Instagram bând rachiu,
‪lumea zice: „Păcătosule…”
‪Omule, beau normal.
‪Așa beau. Nu vă șocați ‪dacă mă vedeți bând pe Instagram…
‪„A postat rachiu pe Instagram.” Da.
‪Pentru că beau normal, de-asta.
‪Dacă aș fi făcut altfel?
‪Să arăt sos picant, ‪migdale glazurate, pepene, gheață,
‪fără rachiu?
‪Gen: „Oricum Allah ‪nu mă urmărește pe Instagram.
‪Mi-a trimis cerere, ‪dar n-am răspuns.” Așa?
‪Ce rușine! Dacă beau, beau.
‪Dacă o să ard în iad, așa să fie. ‪Ce pot să fac?
‪Dar, desigur, nu e ceva ce aș recomanda.
‪Răspunsul la întrebarea: ‪„Despre ce vorbești?” e următorul.
‪Spectacolul e despre eliminarea lucrurilor ‪care ne golesc viața de fericire.
‪Serios.
‪Avem probleme grave cu distracția.
‪Așa e peste tot în lume,
‪dar poporul nostru are probleme ‪și mai mari cu distracția.
‪Există ceva numit „sărăcie genetică”.
‪Ca „sărăcia fericirii”.
‪Și eu fac parte din grupul ăsta, dar…
‪dacă scoatem asta din viața noastră…
‪De exemplu, ăsta e plusul ‪la care mă refer în afiș.
‪Atenție la omul care zice asta râzând:
‪„Ne distrăm atât de bine! ‪Mi-aș fi dorit să văd asta înainte.”
‪Ia ascultați.
‪„Foarte comic. Serios.
‪Nu-i așa?
‪Înregistrează, ca să râd iar mai târziu.”
‪Ăștia sunt indicatori-cheie.
‪Un moment… Oamenii au învățat asta ‪în timpul pandemiei.
‪„Am învățat să trăiesc clipa.”
‪Dispari! Nu știm nimic despre clipă.
‪„Clipa” era importantă ‪în anii '70 sau '60.
‪Acum nu mai există clipa.
‪Acum e-n fotografiile noastre.
‪Uitați-vă la pozele de aniversare ‪ale generației mele.
‪Un singur cadru. Tort și prieteni.
‪Vacanțele noastre, un singur cadru.
‪Ruinele Efesului și noi.
‪Atunci trăiam clipa.
‪Acum, la ziua unui copil, ‪la o ocazie specială…
‪Omule, e un buton numit „mitralieră” ‪pe cameră.
‪Când sunt cât pe ce să taie tortul…
‪Două sute șaptezeci și opt ‪de cadre cu asta.
‪Care e „clipa”?
‪Niciuna.
‪Frate, cât durează ‪să ajungi pe insule de aici?
‪Insulele Principilor. Heybeli, Büyükada…
‪O oră? Înot?
‪Locuiești pe partea Anatoliei? Bine. ‪Durează doar 30 sau 45 de minute, nu?
‪Avem aici locuitori ai insulelor?
‪Ce frumos ar fi! ‪Pleci de aici și respiri aer curat.
‪Eu m-am născut și am crescut în Istanbul.
‪Mergem pe insule să respirăm aer curat.
‪Când te duci acolo: „Frumos.
‪Simt miros de tei.” Și apoi e asta.
‪Este oare nouă carbon, șase hidrogen ‪sau șase carbon, nouă hidrogen?
‪Știți la ce mă refer? Balegă.
‪Mirosul ăla e așa ciudat! ‪Provine de la căruțele trase de cai.
‪Te face să-ți dorești ‪să cumperi casă pe insulă.
‪Pentru că te întoarce ‪la vremurile nomazilor.
‪Da, și-ți spui: ‪„Trebuie să cumpăr casă aici.”
‪Apoi mirosul dispare și-ți zici: ‪„Ce naiba aș face în Burgaz?”
‪Acum au schimbat trăsurile.
‪Caii erau tratați cu cruzime. ‪Bieții de ei! Mă necăjea asta.
‪Există trăsuri trase de cai ‪în toată lumea.
‪Am văzut trăsuri și în Elveția, ‪dar ar trebui să vedeți calul!
‪Ați crede că vizitiul muncește pentru cal.
‪Calul era așa. „Ne-am ocupat ‪de asigurarea ta medicală?
‪Mănâncă acum, apoi continuăm.”
‪În New York, în Central Park etc.
‪Aici, niciuna.
‪Am fost pe insule recent.
‪Acum trei sau patru ani.
‪Omule, mergeai pe insulă, ‪respirai aer proaspăt… Frumos.
‪Era un sărac genetic în grup, ‪adică cineva nefericit…
‪Începea să bombăne
‪și să te manipuleze, ‪dar cu comentarii pozitive la început.
‪Cam așa: „Mă bucur că am venit aici.”
‪Aveți grijă la replica asta. ‪Așa începe totul.
‪„Mă bucur că am venit aici. ‪E ca-n paradis pe insula asta.
‪Era bine să fi venit înainte.”
‪„Nuran, suntem aici acum. ‪Hai să profităm.”
‪„Nu, nu venim niciodată. ‪În Istanbul ratăm totul.”
‪„Nuran, suntem aici.”
‪„Nu, frate, suntem niște cauze pierdute.”
‪„Uite, insula e așa aproape!” ‪„Dar nu venim niciodată.”
‪Frate, două sau trei ore de timp plăcut…
‪Sâcâială întruna…
‪„Nu, ratăm tot, serios…”
‪De exemplu, o plimbare plăcută pe plajă. ‪„Nu mergem pe jos niciodată, frate.”
‪„Omule, mergem!”
‪„Nu, frate. Nu mergem niciodată.”
‪Indiferent cât de des, ‪tot mergi pe insulă.
‪Asta o face să fie bucurie.
‪„Trebuie să venim, frate. ‪Trebuie s-o facem…”
‪Ca un grătar de duminică. Mereu e așa.
‪„Nu facem asta niciodată. ‪Pe bune, nu facem, omule.”
‪„Dar o facem chiar acum, Sadettin. ‪Mâncăm acum.”
‪„Nu, frate, nu. Serios.
‪„Uite! E foarte bun.”
‪„Fir-ar să fie!
‪Nu facem niciodată asta!”
‪Mereu amânăm, tergiversăm.
‪Ne plângem de trecut.
‪Am o casă de vacanță în Bodrum, ‪dacă pot să zic așa.
‪O locuință umilă. Să mă vizitați.
‪Dar în Bodrum. ‪N-am o casă de piatră în Alaçatı.
‪Nu sunt așa înstărit.
‪Și nici așa prost.
‪Mereu se vând case de piatră în Çeșme.
‪Se laudă, zic că a fost biserică ‪pe vremuri casa lor.
‪„Am cumpărat o casă de piatră în Alaçatı. ‪Era biserică.”
‪Și ce?
‪Parcă aveau vizitatori de la Vatican.
‪„Am cumpărat o casă ‪și are o capelă mică înăuntru.
‪Serios.
‪Și trăim într-o comunitate închisă. ‪A fost biserică.
‪Am uitat să plătim taxa lunară ‪și l-au crucificat pe soțul meu.”
‪Adică…
‪Lăsați-mă naibii în pace!
‪Am o casă de vacanță în Bodrum.
‪Sunt în piscina mea cu un prieten, ‪apa ne ajunge până aici.
‪Avem cupe de șampanie în mână. ‪Unul lângă altul, doi bărbați.
‪Știți ce zice?
‪„Omule”, zice, „dacă am avea ocazia…”
‪Ne-am băga astea în fund ‪dacă am avea ocazia?
‪Când o să trăim vreodată clipa?
‪Cu bune și rele, de la cea mai măruntă
‪la cea mai semnificativă, ‪există mereu acea supapă de siguranță
‪care frânează.
‪O senzație că lucrurile trebuiau ‪să se petreacă înainte sau să fie mereu.
‪Aiureli.
‪Vrea să trăiască clipa, pe naiba! ‪Trebuie să scăpăm de atitudinea asta.
‪Și, când îți bagi nasul în asta, ‪mereu o încurci.
‪Fiul meu a avut o chestie la școală… ‪Cum îi zice?
‪O serbare.
‪Au învățat câteva lucruri. ‪Era în clasa întâi.
‪Au învățat puțină engleză.
‪Au vrut să vadă și părinții.
‪Așa că ne-am dus.
‪Dar eu și mama lui ne-am dus separat.
‪Așa am aflat că eram ‪singurii părinți divorțați din lume.
‪De la sumerieni, primul divorț…
‪Pentru că ceilalți părinți făceau așa:
‪„Sunt divorțați.”
‪„Divorțați.”
‪Și ce?
‪Le părea rău pentru puști. ‪„Bietul copil! Divorțați.”
‪Pentru ce vă pare rău? ‪Copilul are două iPad-uri.
‪Să vă pară rău pentru voi.
‪N-au mai rămas copii de compătimit ‪în afară de Prințul Kemal.
‪Toate acele blonde ‪cu rădăcinile crescute de câțiva cm,
‪părinții care învață mai mult ‪decât copiii, toți erau acolo.
‪Știți femeile alea care se entuziasmează.
‪„Azi am numărat mere.”
‪Muiere, ai absolvit demult, valea! ‪E rândul copiilor.
‪În fine, ne-am dus la serbare.
‪Jur, nici n-am atins telefonul ‪să-mi înregistrez copilul.
‪Pentru că serbarea era așa.
‪Stau în șir. I-au pus pe copii să memoreze ‪niște replici. Au imagini în mâini.
‪Unul are o imagine cu sushi. ‪„Eu sunt Sushi.”
‪„Mă numesc Sushi, sunt din Tokio”, ‪de exemplu.
‪Sau Japonia, așa ceva.
‪„Eu sunt din Italia, mă numesc Spaghetti.”
‪Fiecare a primit un nume de mâncare ‪și o imagine.
‪Doar asta spun. „Eu sunt din…” ‪Asta-i serbarea.
‪Omule, am văzut o familie care a adus ‪un trepied acolo. Și un aparat.
‪Erau acolo mama, tata, ‪au adus-o și pe bunica.
‪Bunica avea un permanent…
‪Arăta ca o bobină Tesla.
‪Arăta de parcă i s-au făcut ‪toate permanentele tuturor femeilor
‪din Partidul Republican al Femeilor ‪din Istanbul.
‪Așa.
‪Dacă îți scoți cardul din greșeală,
‪părul ei o să-l atragă uite-așa.
‪În fine, fiul meu a urcat pe scenă.
‪„Eu sunt din America…” ‪I s-a dat un hamburger.
‪„E sunt din America, ‪mă numesc Hamburger” și tot așa.
‪Apoi face: „Salut, tată!”
‪Bobina Tesla s-a întors spre mine:
‪„Dle Cem, e exact ca dv.”
‪Exact ca mine?
‪Frate, eu am la activ 15 filme.
‪Am fost în turneu în Anatolia, ‪Europa, America…
‪Am urcat pe scenă de 5,000 de ori.
‪„Sunt din America. Mă numesc Hamburger.”
‪E la fel?
‪Am zis: „Tesla, ai consum mic,
‪dar vorbești prea mult.”
‪Allah m-a ajutat. ‪Copilul lor a urcat pe scenă și a zis:
‪„Eu sunt din Italia, mă numesc Sgabetti.” ‪A dat-o în bară.
‪Apare în filmare.
‪Vă vine să credeți?
‪Vrea să trăiască clipa…
‪La un spectacol,
‪fratele meu zice o glumă ‪despre unchiul meu.
‪Un deștept din public zice:
‪„Cem ne-a spus deja povestea ‪unchiului vostru alcoolic.”
‪Iar fratele meu zice: „E și unchiul meu.”
‪Futu-i…
‪De ce să te deranjezi să încerci asta ‪când ai peste 50 de ani?
‪„E și unchiul meu.”
‪Dă-l încolo pe unchi.
‪Dacă vorbea despre el însuși, ‪era mult mai comic.
‪Aș păli prin comparație, ‪dar n-au toți personalitatea aia.
‪Eu vorbesc despre prostia mea, ‪el n-ar face asta.
‪Dar o să spun acum o poveste despre el.
‪Oameni buni… ‪Copiii fratelui meu sunt adulți acum.
‪Acum 15 ani, a vrut să filmeze ‪serbarea școlară a fiicei lui.
‪Bine? Doamne!
‪Adică…
‪Copilul dădea tot felul de reprezentații.
‪Cânta o piesă pop, apoi un imn, ‪făcea dans popular…
‪Făcea asta, cânta aialaltă…
‪Serbarea dura o oră și jumătate.
‪Iar fratele meu a înregistrat-o, ‪ca orice părinte. Toată serbarea.
‪Apoi se duc acasă, se uită la filmare. ‪Era alt copil.
‪Fratele meu a filmat copilul greșit.
‪Ea a zis: „Tată, asta nu sunt eu!”
‪El a zis: „A fost bună, ce pot să fac?”
‪Atât de corect e!
‪E un țicnit.
‪Foarte țicnit.
‪Când eram eu copil, se putea trăi clipa.
‪Sunt un puști al anilor '70.
‪Dar atunci eram… ‪Lumea zice asta într-un fel nostalgic.
‪De la sumerieni încoace. ‪„Generația noastră era nebună!
‪Eram nebuni în liceu.”
‪Sunt sigur.
‪Fiecare generație are specificul ei, ‪dar există și spiritul vremii.
‪De exemplu, eram cunoscut ca ștrengar, ‪deștept foc,
‪dar eram și foarte romantic. ‪Nu eram nepoliticos cu cei în vârstă.
‪N-am fost niciodată impertinent.
‪„Alala mamama, la naiba cu mama…”
‪„Plouă, plouă, babele se ouă…”
‪Fără chestii de-astea.
‪N-aveam astfel de abilități când era mic.
‪Eram doar puțin afemeiat.
‪Și a durat doar până săptămâna trecută.
‪O las mai moale acum.
‪O las mai moale.
‪Când aveam cinci ani, am cerut-o ‪în căsătorie pe o vecină de 20 de ani.
‪De ce s-o ceri în căsătorie? ‪Ai doar cinci ani.
‪Stai în poala ei, ‪joacă-te cu țâțele ei… Atât.
‪De ce să te iei așa în serios?
‪Ăsta e spiritul anilor '70. ‪Credeam în instituții.
‪O să mă însor sau o să mă logodesc. ‪Ca-n filmele turcești.
‪Aveam un costum purtat ‪la ceremonia de circumcizie.
‪L-am transformat în costum de mire.
‪Pentru că era albastru închis, ‪din catifea, cu o cămașă șifonată.
‪Pantofi ca ai tatălui meu.
‪I-am dat jos banda ‪mashallah
‪și pălăria de prinț, chestia aia cu pene. ‪Ești Erol Evgin. Atât.
‪Am primit un inel de la mama. ‪Am sunat la ușă.
‪Am zis: „Am venit să mă logodesc.” ‪Dar motivul e următorul…
‪Amintiți-vă acele vremuri.
‪Vorbesc cu femeile de vârsta mea. ‪Nu știu dacă se mai face asta.
‪Le ziceau băiețeilor: „Logodnicul meu, ‪prietenul meu, iubitul meu.”
‪Fetelor, nu faceți asta.
‪Nu se uită.
‪Asta e o poveste de acum 44 de ani. ‪Vă vine să credeți?
‪Deci am luat-o în serios. ‪Îmi lipsea doar rahatul.
‪Aveam inelul, un papion…
‪Iar părinții ei au zis: ‪„Bine ai venit, fiule.”
‪Am intrat, m-am așezat pe canapea, ‪picioarele nici nu-mi atingeau podeaua.
‪M-au servit cu ceai și biscuiți.
‪Îmi înmuiam biscuiții în ceai.
‪„O iubești pe fiica mea?”
‪„Da.”
‪Dumnezeule!
‪Pentru o clipă, m-am gândit: „E-n regulă ‪să te muți la casa ta înainte de școală?”
‪M-am speriat că urma să mă însor.
‪Așa că am inventat o scuză. ‪N-o să uit niciodată.
‪Televizorul era pornit.
‪Și au început ‪desenele mele preferate, ‪Sinbad.
‪Am zis: „A început ‪Sinbad, ‪trebuie să plec.”
‪A fost prima dată ‪când am fugit de căsătorie.
‪Gândiți-vă, băiatul meu ‪ar avea 44 de ani acum.
‪Câtă încredere în sine!
‪Deci e greu să fii afemeiat ‪când ești copil.
‪Vecinii de jos erau proaspăt căsătoriți.
‪Bărbatul lucra toată ziua, ‪așa că proaspăta soție era singură acasă.
‪Iar apartamentul lor era cunoscut ‪în cartier drept „casa proaspetei soții”.
‪Iar fata se uita pe fereastră. ‪Locuiam în Samatya pe atunci.
‪Se uita pe fereastră.
‪Eu aveam cinci ani. M-am întrebat: ‪„Are nevoie de ceva?”
‪Se plictisește acasă toată ziua, ‪soțul ei nu e acolo.
‪Mă consideram un bărbățel.
‪Îmi desenam mustața cu pixul.
‪Zic asta ‪ca și cum ar fi normal, scuzați-mă.
‪Nu te supăra frate‪, jocuri de societate… ‪Aveam jocuri aduse din Germania.
‪Mi le-am pus la subsuoară, ‪i-am bătut la ușă și am zis:
‪„Dacă te plictisești, ‪putem juca ‪Nu te supăra frate‪ împreună.”
‪„Mi-ar plăcea”, a zis ea.
‪Am început să mă duc în fiecare zi. ‪În fiecare zi.
‪Mă gândeam: „Soțul ăla nu te merită.
‪Dar eu te merit.”
‪Întindeam jocurile pe jos.
‪Cunoașteți jocurile alea. Dai cu zarul, ‪tu ești cu verde, ea e cu roșu.
‪Ai o echipă, avansezi… știți voi.
‪Ne privim în ochi… ‪Ea are 21, 22 de ani, eu cinci. Așa.
‪„Ori ești a mea, ori mori.”
‪Jucăm, ne privim în ochi.
‪„Șase, e rândul tău.” „Patru.”
‪Într-un moment de liniște absolută, ‪iată ce se întâmplă.
‪„Acum e rândul tău. Joacă.”
‪„Doi.”
‪A tras un vânt, omule!
‪Majoritatea cred, fiindcă eram copil, ‪că eu am făcut-o. Nu.
‪Ea a tras un vânt. Mi s-a frânt inima.
‪Un gest atât de clar ‪că nu mă lua în serios…
‪Bine, sunt copil, ‪dar trebuia să tragi un vânt?
‪Nu ți-am cerut să divorțezi ‪și să mă iei pe mine de soț.
‪Dar jucam ‪Nu te supăra frate. ‪Era o chestie serioasă.
‪Tocmai ce dădusem șase. ‪Eram gata să câștig.
‪Știi…
‪„E rândul tău”, a zis ea. ‪Am zis: „Nu mă-ntorc niciodată.”
‪Poate că din cauza acelei traume ‪sunt încă singur.
‪Foarte ciudat. Dacă ar fi strănutat, ‪aș fi zis: „Sănătate!”
‪Dacă ar fi căscat, ‪aș fi zis: „Hai la culcare!”
‪Frate, una din cele trei funcții ‪ale corpului
‪a transformat situația ‪într-o astfel de poveste.
‪Bășitul e un lucru așa ciudat!
‪N-aveți de unde să știți, ‪pentru că n-o faceți.
‪Doar oamenii ca noi fac asta.
‪Ce lucru ciudat!
‪În tinerețe, lumea zicea: „În Germania, ‪bășitul în public este permis.”
‪De parcă ar fi o mare descoperire socială!
‪„Bășitul e permis în Germania.”
‪Și? De-asta au o industrie auto ‪atât de avansată.
‪Oricum, bășitul în public ‪nu e acceptat în Germania.
‪În multe societăți, ‪bășitul e considerat ciudat.
‪Dar v-ați întrebat vreodată de ce?
‪De ce e rușinos sau comic?
‪Când un comediant vorbește despre pârțuri, ‪lumea zice imediat:
‪„Cine râde la glumele cu pârțuri ‪n-are pic de creier.”
‪Ce-i asta? O descoperire științifică?
‪Seamănă cu: ‪„Lumea e condusă de patru familii.”
‪„Unde te duci?” „La cafenea.”
‪E cu totul altceva când spui ‪„cine râde la glumele cu pârțuri
‪n-are pic de creier”?
‪De ce e rușinos să tragi pârțuri?
‪De ce?
‪Să vă explic științific. Pe vremea ‪când eram vânători și culegători,
‪femeile și copiii se ascundeau în peșteri ‪pentru că erau vulnerabili, nu?
‪Iar bărbații mergeau ‪la vânătoare, în grup.
‪Urmează să prindă primul animal. ‪În sfârșit, o să aibă carne!
‪„Domnilor!”
‪Nu vor ca cel care a tras pârț ‪să mai vină cu ei.
‪Astea sunt fapte științifice.
‪Și eu aș putea să-mi iau clarinetul ‪și să vorbesc ca un țâfnos:
‪„Ce naiba e asta?”
‪Doar pentru că bășitul a stricat ‪prima vânătoare, acum e rușinos.
‪Hai, căutați. Întindeți arcul…
‪O dată, de două ori, de trei ori… ‪Apoi îi ocoleau pe bășinoși.
‪În timp, s-a ajuns la asta.
‪Științific.
‪Ori credeți,
‪ori faceți mișto de asta.
‪Tu, în șapte luni și jumătate… ‪Tot înainte, nu-i așa?
‪Dorința lui nu s-a îndeplinit.
‪Sper să ai naștere ușoară.
‪Sper să fie mai bine decât prima oară.
‪O muncă laborioasă.
‪Dar sunt sigur că ceea ce spun ‪iluminează unii oameni.
‪Atât îmi doresc. Iluminare.
‪Odată, mergeam acasă ‪dinspre platoul de filmare.
‪Am început să primesc ‪mai multe e-mailuri de la Apple.
‪„Vă mulțumim. Apreciem colaborarea dv.”
‪Îmi percepeau întruna 49,90 de lire.
‪M-am înfuriat. „Mulțumim, i-ați luat ‪lui Bunny o pălărie cu 149,90.”
‪Geacă pentru Bunny, ochelari pentru Bunny…
‪Fiul meu, acasă… ‪Era un personaj în jocul lui.
‪Descărca întruna diamante.
‪Iar portofelul meu se făcea tot mai ușor.
‪Pălărie cu 49,90, ochelari cu 149,90…
‪Eu nu-mi cumpărasem nici măcar ‪haină de iarnă. Bunny a primit tot.
‪Pe nesimțite, Bunny ne trăgea în piept.
‪M-am înfuriat atât de tare!
‪Cum spuneam, ‪generația noastră era mai nevinovată.
‪Când primeam o liră,
‪cu jumătate ne luam ciocolată ‪și cu cealaltă, înghețată.
‪„Ar trebui să pun deoparte jumate.” ‪„Am economisit și am strâns cinci lire.”
‪Simțeam concret, era o chestie fizică.
‪Acum e virtual, atingi ecranul…
‪Să ai un copil e ca și cum ai descărca ‪o aplicație gratuită. Copilul e gratis.
‪Dar sunt „achiziții în cadrul aplicației”. ‪Achizițiile se fac mai târziu.
‪Dar descărcarea e gratis.
‪Întrebați-i pe ăștia doi.
‪Omule, în 20 de minute am pierdut ‪6,000 de lire. M-am supărat rău.
‪Adică, pe bune… Nu mă scald în bani.
‪Nu e ca și cum: „Mă cac bani. ‪Să curgă cu ei!” E ridicol.
‪Și nu vreau ca fiul meu să fie nesăbuit.
‪Am decis să-l pedepsesc când ajung acasă, ‪dar, până atunci, Bunny mi-o tot trăgea.
‪Așa că…
‪Am ajuns acasă.
‪Vinovatul e chiar în fața mea, ‪încă atinge ecranul.
‪Am intrat furios, i-am smuls iPad-ul.
‪Am zis: „Revino-ți, nu sunt Acun!”
‪Ar trebui să știe asta.
‪Acun e falit acum, și totuși.
‪Poartă șlapi, mai nou. N-ați observat?
‪Cică e stilul lui. ‪„Am fost în Republica Dominicană”.
‪N-ai bani, nu minți.
‪Dar Acun e bine. ‪E nemuritor, asta e adevărat.
‪Vă jur. Nu pățește nimic rău.
‪Convinge pe oricine de orice. ‪Eu sunt un așa-numit „om deștept”.
‪N-am o minte diabolică, ci una inocentă.
‪Convinge un om ca mine… Se pricepe bine. ‪M-a făcut să-l ajut.
‪Am strâns donații pentru Ali Koç ‪în direct, la televizor.
‪Eu! N-am nici în ce să mă piș.
‪Ziceam: „Nu-ți face griji, Ali.”
‪E un manipulator de zile mari.
‪Dar a rămas fără bani.
‪Un bărbat are trei dorințe. ‪Ai divorțat vreodată?
‪Bine.
‪Trei dorințe. Cred că Acun ‪și le-a îndeplinit pe toate trei.
‪Exact. Asta numesc eu divorț.
‪Doamne, nimic nu-l poate distruge.
‪Acum, Doamne ferește, ‪fie să avem toți viață îndelungată,
‪dar, dacă aș muri acum și aș fi interogat
‪legat de pozele cu rachiu, ‪aș mărturisi tot.
‪Ați râs… „Dar, Allah, știi doar.”
‪Aș spune: „Am făcut-o ‪pentru că așa mi-ai zis.”
‪El ne-a creat. Nu sunt un produs derivat.
‪Dar Acun ar putea să-l convingă ‪chiar și pe El, sunt sigur.
‪„Allah, ne împărțim în două grupuri.
‪Păcătoși și voluntari. Ce zici?”
‪Ascultați.
‪Dacă nu vă face să trimiteți voturi ‪prin SMS, îmi schimb numele.
‪„Scrieți «Sübhaneke», ‪apoi adăugați un spațiu
‪pentru cei dragi răposați.”
‪Vă spun sincer. E de neatins.
‪V-ar face până și să vizionați ‪reluările din weekend.
‪„Sufletele care au căzut de pe scările ‪către cer părăsesc insula.”
‪N-ar face-o? Ba da.
‪Dar acum n-are bani. Nusret are.
‪Este vreun restaurant Nusr-Et în Japonia?
‪E-n locurile civilizate. ‪În țările arabe și în America.
‪Nu și în Europa. În niciun caz.
‪Nu-mi pot închipui un local ‪în care o vacă e atinsă
‪deschizându-se în Stockholm.
‪Allah să-i ierte.
‪Mă întreb ce-a fost ‪între puștiul ăla și vacă.
‪Asta e era showbizului. ‪Toată lumea a înnebunit.
‪Nu mai există restaurante mici, ‪după ce vezi aceste…
‪Apoi mai e ăla care se ciopârțește…
‪Nimeni nu mai e normal.
‪Nu găsesc un loc normal în cartierul meu ‪unde să mănânc năut cu pilaf.
‪Dacă ceri, îți aduc întâi un extinctor.
‪Îți scriu numele pe lipie.
‪Cu semințe negre de susan.
‪Scriu „CMYLMZ Fundamentals”, ‪iar tu o ții așa.
‪Ce naiba e asta?
‪Vrei midii, zic:
‪„Stați vizavi, bucătarul nostru ‪o să vi le arunce în gură.”
‪Ce s-a întâmplat cu regula ‪să nu te joci cu mâncarea?
‪Apoi e ăla cu mustață. ‪„Ce mâncăm azi?” Căcat!
‪Ce?
‪Știți, pilaf digerat.
‪Ce ridicol!
‪Nu era așa mai demult? ‪Par un nostalgic al vremurilor trecute.
‪Aveam o vorbă: „Nu trebuie ‪să te joci cu mâncarea.”
‪Nimic religios, ‪o chestie de tradiție, atât.
‪Nu călcai pe o firimitură. ‪Ridicai pâinea așa.
‪O puneai undeva sus.
‪Să pălmuiești vaca… De ce să-ți bagi ‪degetul în fundul unui miel mort?
‪Și-l bagă în aur până la urmă. ‪O să sufere în viața de dincolo, vă spun.
‪O să-i fie greu.
‪Acel Nusret… ‪Iar acolo se poate exprima bine.
‪„Cappuccino!”… Știți.
‪În America au așa ceva. Nu m-am dus acolo.
‪Era unul în Miami.
‪Am avut un spectacol în Miami. ‪Nu pot merge peste tot, ca Nevșehir.
‪Urma să urc pe scenă în Miami.
‪M-am uitat la public din spatele cortinei.
‪Cine era acolo? Cine? Ce? ‪Sunt un om curios.
‪Nu de genul: ‪„S-a așezat toată lumea? Atunci vin.”
‪Nu sunt așa.
‪Un grup de oameni se adunase ‪în fața cuiva din primul rând.
‪Își făceau selfie-uri, ‪făceau poze împreună.
‪Am multe povești despre făcutul pozelor,
‪așa că m-am întrebat ‪dacă îmi pregătesc o farsă.
‪Lumea face uneori gluma asta:
‪„Dle, te înfurii, dar putem face o poză?”
‪Ani de zile… De ce m-aș înfuria?
‪Din cauza vechilor spectacole de stand-up, ‪acum tot aud asta.
‪„Te înfurii, dar…”
‪De fapt, înseamnă: ‪„Te înfurii, dar ne doare-n cot.”
‪Asta înseamnă.
‪Nu mă înfurii când mi se fac poze,
‪mă înfurii când nu ies.
‪Nu le ies. Incredibil. ‪Nu v-ar veni să credeți ce pățesc.
‪Și mă întreabă… Fac poza și apoi:
‪„Poate să vină și İsmail?”
‪Nu știu.
‪Eu ar trebui să știu? ‪Te uiți la İsmail de departe.
‪El face: „Nu.”
‪İsmail face pe inaccesibilul.
‪Zici: „Vino, İsmail.”
‪„Nu vreau.” ‪Și încerci să-l convingi pe İsmail.
‪Am avut una recentă. Fund în fund. ‪Ea m-a împins pe mine, el, pe ea…
‪„Hai toți cinci.” ‪„Hai să încapă și Burcu, și Hasan…”
‪La final, eu n-am apărut în poză.
‪N-am zis nimic.
‪Iar fetele au filtrele astea ciudate… ‪Fac o poză cu tine.
‪Și își pun propriile filtre. ‪Până la urmă, arată ca niște păpuși.
‪O fac. Apoi eu devin Murat Boz.
‪Nu sunt eu!
‪Nu exagerez.
‪Am mai zis, mi-au făcut poză ‪și în saună. Dar a fost și mai rău.
‪Am participat la niște evenimente ‪la Festivalul de Film Adana.
‪Am mâncat un kebab într-un restaurant. ‪M-am dus la toaletă.
‪Urinam în pisoarul ‪din toaleta restaurantului.
‪A intrat un om. ‪„Acum n-ai unde să fugi”, a zis el.
‪De ce să fug?
‪Și zice: „Fă-o tu.”
‪Am zis: „Bine, ține-mi-o tu ‪și atunci o fac.”
‪Deci… ce pot să spun?
‪În fine, toată lumea făcea poze ‪cu un bărbat din primul rând.
‪Mă întrebam dacă e o glumă. ‪Nu, nu era. Atunci m-am întrebat cine e.
‪În fine, a bătut gongul, lumea s-a așezat.
‪Apoi l-am văzut, o față cunoscută.
‪Rahmi Koç.
‪Din anturajul meu.
‪Rahmi Koç e printre cei mai importanți ‪afaceriști din țara noastră.
‪„Uau”, am zis, „domnule, ce faci aici?”
‪„Ce te-a adus aici, la Miami, dle?”
‪Iar el a zis în glumă: ‪„Dragă Cem, am venit să te vedem pe tine.”
‪Am zis: „Rahmi, gata cu teatrul.”
‪N-ai găsit bilet în Maslak, ‪atunci ai ales Miami, bine.
‪Am întrebat: ‪„Serios, dle, ce faci în Miami?”
‪Stătea în primul rând la spectacolul meu.
‪A zis: „Cem, am cumpărat ‪un port de agrement aici.”
‪A cumpărat un port de agrement.
‪Înțeleg să-ți cumperi un iaht.
‪Omule, de ce să-ți cumperi un port?
‪Ce cumpărătură e asta? ‪Te plimbi prin Miami și-ți zici:
‪„Am un port?” La naiba!
‪Își întreabă prietenii. ‪„Voi aveți un port?” „Nu.”
‪„Serios?” „Eu am unul. Pentru mine.”
‪Așa că-i cumpără și lui unul.
‪A cumpărat un port.
‪Nu înțeleg cifrele sau viața ‪despre care vorbesc marii afaceriști.
‪Cum ziceam, ‪înțeleg doar să-ți cumperi un iaht.
‪Uau, a cumpărat un port, omule! ‪Așa vorbesc ei.
‪„Cât costă investiția?” ‪„Între trei și cinci miliarde de dolari.”
‪Trei sau cinci?
‪Cum poți să zici „între trei ‪și cinci miliarde”?
‪„30-40 de miliarde de dolari.” ‪Între 30 și 40 sunt zece miliarde.
‪Hai sictir!
‪Nici nu înțelegem câți bani sunt ăștia.
‪Avem un joc, ‪n-am putut să-l jucăm acolo în ziua aia.
‪Jocul e despre bani. Ce ai face
‪dacă te-ai trezi într-o zi ‪și ai avea 100 de milioane de dolari?
‪N-am putut să-l jucăm ‪când era acolo Rahmi Koç.
‪Ce putea el să zică?
‪„Dle, ce-ați face ‪dacă ați avea 100 de milioane?”
‪Ar zice: „M-aș zgâria pe ochi.”
‪Gândește-te. Ești Rahmi Koç.
‪Te trezești într-o zi ‪și ai doar 100 de milioane de dolari.
‪Ți-ai pierde mințile. „Ali!
‪Găsește-l pe Acun.
‪Bine, toți banii s-au dus ‪la clubul Fenerbahçe.
‪Trebuie să vină Cem să mă ajute.”
‪O seară specială pentru Rahmi Koç.
‪Ăsta e un test social care ne arată ‪că nu cunoaștem valoarea banilor.
‪„Ce-ai face dacă ai avea 100 de milioane ‪când te trezești într-o dimineață?”
‪Întreb asta pe scenă de un an sau doi.
‪Cum vedeți, din cauza pandemiei, ‪suntem la jumătate din capacitate.
‪Închipuiți-vă că era și mai plin ‪și întrebam asta în fiecare zi.
‪Încă aștept să aud o idee ‪pentru un medicament, una genială, nimic.
‪O sută de milioane.
‪Fiindcă oamenii nu știu ‪cât valorează banii.
‪Cât înseamnă 100,000.000$?
‪Cât fac acum, ‪850 de milioane de lire, nu-i așa?
‪Sau 860, așa ceva. Spuneți-mi cât fac ‪până la sfârșitul spectacolului.
‪O sută de milioane de dolari.
‪Când altcineva are bani, ‪cu toții avem idei.
‪De exemplu:
‪„Uită-te la fraierul ăsta! ‪E bogat, dar nu știe cum să cheltuie.”
‪Dau niște răspunsuri foarte prostești. ‪Ascultați aici.
‪„Te trezești cu 100 de milioane de dolari. ‪Ce faci?” Și zice:
‪„Dimineața?”
‪Nu, la prânz.
‪Unul mi-a spus că i-ar număra.
‪Ce vorbești?
‪Ieri, o fată mi-a zis: „I-aș investi.”
‪Cheltuirea banilor e o artă. ‪E o cu totul altă poveste.
‪Care a fost premiul la loteria ‪de Anul Nou? O sută de milioane de lire.
‪Întreb: „Ce ai cumpăra de banii ăștia?”
‪Răspunsul e pregătit. ‪„Întâi, o vilă în Bosfor.”
‪Bine…
‪„O plasmă.
‪Și un cântar de precizie.” „Pentru ce?”
‪„Ca să cântăresc boașele.”
‪Așa îi cheltui?
‪Întâi vor o vilă. Banii s-au dus, ‪deja îți lipsesc cinci milioane.
‪Când eram copil, ‪luau interviuri pe stradă.
‪Există un ghișeu de bilete ‪care se crede că e norocos.
‪Ghișeul Nimet Abla.
‪Postul TRT lua mereu interviuri pe stradă ‪de când eram copil.
‪„Ce-ați face ‪dacă ați câștiga marele premiu?”
‪„L-aș da săracilor.” „Dv.?”
‪„L-aș împărți cu nevoiașii.”
‪„Dv.?” „Sunt de acord cu prietenul meu. ‪Și eu l-aș împărți cu ei.”
‪„Dv.?” „L-aș da săracilor.”
‪Patru îngeri sfinți.
‪Cine naiba sunteți?
‪Ce buni la suflet sunteți!
‪Atunci ce căutați la coada de bilete?
‪Știți ce e? Un lucru foarte trist.
‪Încearcă să-l înșele pe Allah.
‪„Allah!”
‪Vrea să zică: ‪„Dă-mi-i mie, o să-i împart.”
‪Ce absurd!
‪Marea forță care a creat tot universul
‪n-a putut împărți 100 de milioane,
‪în schimb decide: ‪„İbrahim are o idee. Să-i dăm lui banii.”
‪Am întrebat asta la un spectacol ‪din Germania, dar într-un mod diferit.
‪„Ce-ai face dacă ai avea ‪100 de milioane de euro, frate?”
‪Așa, un pic diferit.
‪A zis: „Aș călători, frate.
‪Aș călători.”
‪Mi-a plăcut ideea, ‪dar apoi a fost prins de soția lui.
‪L-a întrebat: „Unde te-ai duce?”
‪Mi-a plăcut ideea de călătorie.
‪Să fiu sincer, dragi prieteni, ‪toți muncim din greu.
‪Trăim vremuri tulburi.
‪Nu se întâmplă doar la noi. ‪Uitați-vă la lume.
‪Încă nu ne-a lovit un meteorit.
‪Cineva a postat asta ‪pe o rețea socială și-am zis:
‪„Se apropie un meteorit.”
‪Nu asta e problema. ‪Dacă ne ricoșează în fund…
‪La nivelul ăsta suntem.
‪Meteorit. Și ce? ‪Nu mi-a ajuns în fund. E bine.
‪În punctul ăsta suntem.
‪Dar călătoritul nu e o activitate ‪plină de sens?
‪Mereu mi-am dorit ca aroganții ‪să călătorească prin lume.
‪Mi-aș dori să puteți merge în Galapagos ‪și să vedeți dragonul Komodo.
‪Să vedeți ce a creat Allah.
‪Unii oameni cred ‪că Allah i-a creat doar pe ei.
‪Și ne tratează pe noi ca produse derivate.
‪Dar, dac-ar vedea dragonul Komodo, ‪ce drăguț l-a creat Allah…
‪Scoate limba… ‪O creatură mai sofisticată decât tine.
‪Dar lumea caută minuni ‪în locuri nepotrivite.
‪Pe rețelele sociale,
‪distribuie un clip cu un leu ‪care zice: „Allah.”
‪Zice: „Allah!”
‪Adică…
‪Rușine să-ți fie! Serios.
‪Deci leul în sine ‪nu e destul de miraculos, nu?
‪„Ăsta nu e Allah. Nu, n-a spus-o.”
‪Ce rușine!
‪Există leul, pantera ‪și toate celelalte creaturi.
‪Există păunul și mai știu eu ce. ‪Creaturile unicelulare.
‪Balena albastră, orca și toate celelalte.
‪„Allah.”
‪Ce rușinos să cauți un miracol în asta!
‪Foarte rușinos.
‪E-n regulă. E bine.
‪Puteți s-o explicați în viața de dincolo,
‪alături de Nusret.
‪„Bună ziua, dle Nusret.
‪De ce sunteți aici?”
‪„Din cauza asta.”
‪„Cappuccino.”
‪E așa frumos să călătorești!
‪Dar sărăcia genetică e cu totul altceva.
‪Există ceva numit „avere”?
‪Desigur. Există ceva numit „a fi bogat”.
‪Există și avantajele lucrurilor ‪pentru care transpiri.
‪Există lucruri ‪care-ți transmit diferite sentimente.
‪Fiecare e diferit.
‪A te odihni după muncă e diferit ‪de a zace tot timpul.
‪Acum mai vezi asta uneori.
‪O ființă bine îmbrăcată care evident ‪a cheltuit mult, umblând hai-hui.
‪N-are nicio logică. Nu merge.
‪De ce? Pentru că…
‪Vine din suflet.
‪Dați-le 100,000 de euro.
‪„Ia-i și cheltuie-i la Roma.”
‪Le-ar lua două minute.
‪Sau o oră.
‪Salvatore Ferragamo, Gucci, Prada etc.
‪Dacă ești sărac genetic,
‪corpul te duce automat ‪la Mecidiyeköy al Romei în două ore.
‪Brusc, te-ai trezi cumpărând tălpici,
‪încărcătoare de telefon… Brusc.
‪Așa funcționează.
‪Te-ai trezi vorbind ‪cu vânzătorii imigranți de castane.
‪„Ce faci? Cum e-n Mogadishu?”
‪Așa este.
‪Dacă eu aș avea atâția bani, ce-aș face?
‪Și eu aș călători. M-aș duce ‪într-o vacanță. N-am avut ocazia.
‪Dar tot mă vedeți în vacanță. ‪Postează poze cu mine pe iahtul meu.
‪Anul trecut, mi-au cenzurat sfârcurile.
‪Ați văzut? Au pus o bandă neagră ‪peste sfârcurile mele.
‪Iar astea sunt ziarele ‪așa-numite „conservatoare”.
‪Titlul zice așa: ‪„Nu mai sunt cum au fost.”
‪De parcă obișnuiam să alăptez publicul.
‪Sau, la finalul spectacolului, ‪le frecam capul așa.
‪E așa rușinos!
‪Aș călători prin lume.
‪Mi-aș lua o vacanță. Mi-e atât de dor!
‪Nu vă lăsați prostiți ‪când mă vedeți în pantaloni scurți.
‪Postează aceeași poză ‪de 20 de ori, timp de șase luni,
‪de parcă aș fi mereu în vacanță. ‪Nu-i adevărat.
‪Ultima mea vacanță a fost în '85.
‪Hiturile erau ‪„Cheri Cheri Lady” și „Self Control”. Jur.
‪Era '84, nu '85.
‪Anul '85. '84, '85, ambele. ‪E singura vacanță de care-mi amintesc.
‪Unchiul meu prin alianță, în 1985…
‪Pe atunci, cea mai avansată tehnologie ‪de a surprinde un moment
‪era camera video.
‪Vacanța noastră… Călătoriserăm ‪de-a lungul coastei Mării Egee.
‪A filmat întreaga excursie. Dragul de el!
‪Atâta devotament! Cât timp a trecut? ‪Treizeci… 36 sau 37 de ani.
‪Omule, era și supraponderal. ‪În jur de 130 kg pe atunci.
‪Era un om interesant. ‪Nu era potrivit pentru treaba asta.
‪Obișnuia să spună o poveste, ‪o împărțea în bucățele.
‪Ca un puzzle cu o mie de piese.
‪El vărsa toate detaliile, ‪tu trebuia să le pui laolaltă.
‪Cunoașteți genul ăla de persoană. ‪Povestea așa:
‪„E chestia aia în Yenimahalle, ‪lângă hipodrom.
‪O chestie de lemn. ‪Ce este? Tu să-mi spui.”
‪Iar tu ești gen…
‪Ce naiba e în Yenimahalle, lângă hipodrom?
‪Posibilități nelimitate.
‪„În Yeniköy e o chestie, un restaurant. ‪E un bărbat cu ochi albaștri,
‪masiv. Are un fiu.” Ce naiba?
‪„Știi ce mi-a zis?” „Nu!”
‪„Iar eu ce i-am zis?” „Unchiule, te rog…”
‪E vreo poveste sau nu?
‪Îți dă toate detaliile astea…
‪Hipodrom, da.
‪Un bărbat în Yeniköy.
‪Și mai este un microbuz. Ce fac cu asta?
‪Îți dă anecdota în curs de construcție.
‪Dacă știi să unești punctele, bine.
‪„Ghici ce s-a întâmplat la sfârșit!”
‪Și te lasă să cugeți la asta.
‪Dar ne-a lăsat amintirea asta.
‪Odihnească-se în pace.
‪I se spunea „Ușor”, apropo.
‪Doar camera video, ‪în '84 sau '85, avea 20 kg.
‪Atât avea. Mai era un recorder ‪pe care-l atârnai de gât.
‪Încă 15 kg.
‪Bateria avea și ea 15 kg.
‪Dacă voiai să filmezi noaptea, ‪mai era și o lanternă, așa de mare.
‪Deci căra pe el 40 kg.
‪El însuși cântărea 130 kg.
‪Deci ajungea la…
‪E un local în Ayvalık…
‪Cum se cheamă? Ospățul Diavolului?
‪Nu, aia e urma piciorului lui Ata Demirer.
‪Da, ‪Eyyvah Eyvah… ‪Era gen: „Dă-o naibii!”
‪Doamne! Dragul Ata!
‪Îl plac. Nu fac glume ‪despre oameni care nu-mi plac.
‪„Ei, na.”
‪„Ce dracu' s-a întâmplat?”
‪„De unde să știu eu?”
‪Aș face un film așa ‪dacă m-aș descurca, dar nu pot.
‪„Futu-i…”
‪„Doamne…”
‪Clarinet…
‪Deci, după Ospățul Diavolului ‪sunt Pamucak, Kușadası etc.
‪Cum o iei la sud, ‪e Casa Fecioarei Maria, Efesul…
‪Seljuk, ruinele Efesului… ‪Acolo, dragul meu unchi se urca în vârf…
‪Eram trei familii.
‪Și mulți copii. ‪Fiecare familie avea doi sau trei.
‪Ne filmează cum venim și plecăm.
‪Se duce deasupra amfiteatrului ‪ca să aibă un cadru mai larg.
‪Coboară transpirat, ‪ne filmează pe la catacombe.
‪În toate cele 45 de zile, ‪a filmat toată excursia.
‪Așa.
‪În fine, ne-am întors la Istanbul. ‪Tata a zis: „Ömer, hai să vedem filmarea.”
‪Așa că am început să ne uităm. ‪Excursia noastră era ca un porno polonez.
‪Bine, apăream și noi, dar…
‪Era un om gras.
‪Microfonul era aproape de el. Și făcea…
‪Excursia noastră tremura ‪și gemea în același timp.
‪Tata i-a zis s-o oprească.
‪Pare că o să ne-o tragem ‪când ajungem la Gönen.
‪Asta a fost amintirea.
‪Ultima mea vacanță, din '85.
‪Dar îmi place atât de mult!
‪Sosește vara, ‪dar n-o să fie nicio vacanță.
‪Filmele alea care nu vă plac…
‪Adică filmele ‪care n-o să vă placă anul viitor
‪le filmăm anul ăsta.
‪Iar la cele care n-o să vă placă ‪peste doi ani
‪ne gândim cu doi ani înainte.
‪N-o să am vacanță anul ăsta.
‪N-o să am. N-am ce să fac.
‪Filmez ‪Erșan Kuneri. ‪Fără succes. Dar…
‪Ei bine, nicio vacanță.
‪Nu că n-am avut vacanță de vară. ‪Am un iaht, mic, de vreo 20 de metri.
‪Atât mi-am permis cu bani cinstiți.
‪De ce râdeți?
‪Am jucat în filme de succes 25 de ani, ‪îmi permit doar unul de 20 de metri.
‪Urc pe scenă în fiecare zi.
‪Pot să-mi cumpăr ‪un iaht de 20 m, doar unul.
‪Și mai și râdeți, la naiba!
‪În loc să plângeți, râdeți.
‪Alegerea ta, omule. ‪Hashtag.
‪Am un iaht mic. ‪Decidem să mergem în vacanță.
‪Lumea se plânge de filmele mele. ‪„Face filme cu aceiași oameni.”
‪Au ajuns să spună și asta:
‪„În filmele lui, ‪mereu e-n centrul atenției!”
‪Frate, e filmul meu personal.
‪Unii nu-l vor pe Arif în ‪G.O.R.A.
‪Eu joc doar cu prieteni în filmele mele.
‪Ei cred că joc cu prietenii din cartier.
‪Frate, prietenii mei sunt actori.
‪Ăsta e anturajul meu.
‪Lumea are noțiunea asta ciudată… ‪De parcă ar fi măcelari, vânzători, băcani
‪și-i chem la mine: ‪„Veniți, publicul n-o să înțeleagă.”
‪Frate, ăsta e anturajul meu.
‪Ăștia sunt oamenii mei.
‪Ei sunt prietenii mei. Russell Crowe, ‪Șener Șen… Oamenii mei.
‪Sunt singura persoană din lume
‪care a făcut filme și cu Russell Crowe, ‪și cu Șener Șen.
‪Nici măcar Russell Crowe ‪n-are un film cu Șener Șen.
‪Da.
‪Nu fac doar filme cu prietenii mei. ‪Merg cu ei și în vacanță.
‪Într-o zi, ne-am dus cu iahtul. ‪Dar fiindcă suntem săraci genetic,
‪era ca un birou de recrutare în armată ‪pe iaht. Fratele meu a zis:
‪„În videoclipuri sunt fete pe iahturi.”
‪Am zis: „Frate, suntem săraci genetic. ‪Suntem din clasa muncitoare.
‪Timp de cinci zile, navigăm pe Marea Egee, ‪mergem în Kos, Grecia,
‪și gata.” În fine, ridicăm ancora.
‪Vacanța e vara pentru mine. ‪E înscris în subconștientul meu.
‪N-am cultura vacanțelor de iarnă.
‪Îți tragi pe tine un slip
‪și faci lucrurile ‪pe care le-ai face iarna.
‪Îți dă sentimentul că e vacanță.
‪Suntem pe iaht. Plonjăm în mare, ieșim.
‪Repetăm. Apoi ni se face foame, ‪plonjăm iar.
‪Bem, plonjăm iar, apoi ne trezim.
‪Visam la astfel de lucruri.
‪Zafer făcuse un playlist, adusese CD-uri.
‪Fazıl Say, Nocturnele lui Chopin ‪și așa mai departe.
‪Frate, a pus Nocturnele. Omule…
‪Ce înseamnă vara? Să asculți Tarkan ‪și să dansezi așa, nu?
‪Sau ceva gen…
‪Sunt tatăl suferinței…
‪Sau melodii precum „Cuppa”.
‪Deci începe să cânte Nocturna lui Chopin
‪și, brusc, suntem într-un film premiat.
‪Am început să privim orizontul.
‪M-am gândit să sparg sticla ‪și să-i tai gâtul lui Zafer.
‪Doar ca să condimentez lucrurile.
‪Sau să-l strangulez ‪pe fratele meu în cabină.
‪Era o situație nocturnă. ‪Asta era senzația.
‪L-am întrebat: „Zafer, bine, ‪ai creat atmosfera
‪unui frumos festival de film, ‪dar avem doar cinci zile.”
‪Mai bine mergem la Kos ‪și cumpărăm un CD cu Tarkan.
‪Ca să se înveselească iahtul. ‪Vara înseamnă muzica lui Tarkan.
‪Am cumpărat albumul din anul ăla. Cum era?
‪„Nu mă satur de săruturile tale” ‪sau „Din când în când…” Cum era?
‪„Scrie numele tău în inima mea”?
‪„Scrie numele tău în inima mea ‪și nu mă uita.” Da, mulțumesc.
‪Ne distram de minune. ‪Luam micul dejun dimineața.
‪Suntem toți la fel.
‪Ne luam micul dejun, ne mâncam caviarul…
‪Continuam cu vinul alb…
‪Rachiu după-amiaza, râsete… ‪Iar Tarkan cânta non-stop.
‪Chiar dacă doar din când în când ‪Trebuie să mă suni
‪Versurile și dansul lui Tarkan ‪nu prea se potrivesc.
‪Ați observat?
‪De exemplu, spune: ‪„Sunt tatăl suferinței…”
‪Ce suferință e asta?
‪Ți-au căzut paietele?
‪Trimite…
‪Sunt tatăl suferinței…
‪I-ați împărtăși problemele lui Tarkan așa?
‪„Tarkan.” „Ce e?”
‪„Copiii mor de foame.”
‪Trimite-i
‪De fapt, e un om sensibil. Glumesc.
‪Deci…
‪Toate acele melodii ale lui Tarkan, ‪15 sau 12 sau 14 melodii
‪cântau întruna. ‪Rachiul de după-amiază s-a terminat.
‪Am băut rachiu și seara. ‪Apoi am trecut la whisky.
‪Singurul lucru ‪pe care nu l-am băut a fost pișatul.
‪Dansam cu prosoapele așa.
‪Eram departe de coastă.
‪Trimite destinul meu…
‪Dansam de ne rupeam.
‪Am aruncat ancora într-un golf.
‪Încă dansam la apus.
‪Un iaht cu steag scandinav, ‪poate finlandez, nu știu,
‪s-a apropiat de noi.
‪Au aruncat ancora. ‪Un bărbat aranja parâmele…
‪Iar noi dansam. Bărbatul a zis: „Salut.”
‪Fratele meu a zis: „Sunt poponari.”
‪Omule…
‪Cum să zici așa ceva?
‪În ultimele nouă ore, făcuserăm așa…
‪Cinci bărbați pe un iaht.
‪Dansam. Mișcarea spălatului de haine,
‪balansarea capului, toate mișcările alea.
‪Doi scandinavi zic: „Salut.”
‪Iar fratele meu zice: „Ai grijă.”
‪De ce suntem așa?
‪Homofobia…
‪Știți ce înseamnă? Homofobia înseamnă așa:
‪„Allah, sper să nu încep ‪să-i plac pe bărbații ăia.”
‪Asta înseamnă homofobia.
‪L-am întrebat: „Cum poți să gândești așa? ‪E ridicol.”
‪Te-au salutat doi bărbați. Ce idee e asta?
‪Zice: „Frate, las-o baltă.
‪Știu eu ce-i asta.”
‪Am întrebat: „De unde ai ideea asta?”
‪A zis: „Ce să facă doi bărbați ‪singuri pe un iaht?”
‪Frate, noi eram cinci bărbați.
‪Pe criteriul ăsta, ‪ar trebui să fim federația acelei afaceri.
‪Noi suntem responsabilii cu asta ‪în golful ăla.
‪„Pune-ți colanții. ‪Nu sunt destul de strâmți.
‪Nu ți se văd coaiele.”
‪Homofobia…
‪Pe bune…
‪Sunt atâtea alte subiecte sensibile,
‪dar, pentru că zic povestea asta, ‪în mintea unora,
‪doar fiindcă zic o poveste homofobă,
‪cineva zice: „Spui o poveste homofobă.”
‪Homofobia e ceva real, nu-i așa?
‪Eu de ce-aș fi homofob?
‪Nu sunt homofob, ‪dar simt că trebuie s-o dovedesc.
‪E ridicol. Vrea să mă vadă ‪sărindu-i în poală.
‪Nu mă interesează bărbații.
‪Asta nu mă face homofob. ‪Nu-mi plac bărbații, sexual vorbind.
‪N-ar trebui să zic: „Nu-mi plac bărbații ‪cărora le plac bărbații.”
‪E derutant. Să vă arăt sărutând…
‪Nu e o problemă care să mă privească, ‪dar unele lucruri sunt încurcate, vedeți?
‪Odată, m-am dus la un salon ‪de masaj în Antalya.
‪M-am dus să mă înscriu, ‪nu să-mi scriu numele în inima ta.
‪M-am dus să-mi fac o programare.
‪Un angajat, un bărbat…
‪Serios, mi-e greu să explic asta.
‪Limbajul s-a schimbat mult.
‪Dacă nu cunoști jargonul, ‪ești condamnat s-o dai în bară.
‪Nu te poți salva spunând „persoană ‪de știință” în loc de „om de știință”.
‪Totul a început așa. ‪„Hai să nu-i zicem «om de știință»,
‪să fie fără gen, «persoană de știință».”
‪„Da?” „Așa facem.” „Acum, ești terminat…”
‪De exemplu, preferința sexuală.
‪Dacă zici „preferința sexuală”, ‪te corectează imediat:
‪„Nu e preferință, e orientare! ‪Du-te naibii, nemernicule.”
‪Calmează-te, frate. De ce te-ai supărat?
‪Jargonul nu poate fi știut de toată lumea.
‪De ce crezi că e folosit ‪într-un sens negativ?
‪„N-ai voie să spui «preferință», ‪zi «orientare».
‪Altfel, îți sparg fața.”
‪Bine, nu te supăra, frate.
‪Toată lumea ridică un steag.
‪Toate comunitățile care au suferit ‪se iau de nevinovat. Și cele obiective.
‪Îmi făceam programare. Bărbatul mi-a spus:
‪„Eu o să vă masez.”
‪Am zis: „Mulțumesc, ‪dar aș prefera s-o facă o doamnă.”
‪„Cum adică?” zice el. „E neadecvat.”
‪„Dacă dv…” Mă acuza ‪că m-am purtat necivilizat.
‪„Dacă dv. vă purtați așa, ‪alții o să facă mai rău.” S-a înfuriat.
‪Și-a ridicat steagul. „L, G, B, T, S, C…”
‪Am înghețat. ‪Am zis: „Primesc și eu o literă?”
‪Era un lucru simplu ‪la primirea unui serviciu.
‪Nu voiam să fiu masat de un bărbat. ‪Sunt obligat?
‪Nu că n-aș fi fost.
‪Până la urmă, ‪le asculți poveștile din armată.
‪„Odată, eram în Hatay…”
‪Hai sictir!
‪Sunt în Çırağan. Ce-i cu Hatay?
‪„Comandantul ne presa atât de tare…”
‪Hai sictir!
‪Sau celălalt tip care era agresiv: ‪„Eu o să vă masez.”
‪Am zis că nu vreau.
‪„Nu-mi vine să cred că spuneți asta.
‪Un bărbat nu poate ‪să maseze un alt bărbat?”
‪Am zis: „Poate, dar ești prea îndârjit ‪în legătură cu asta.”
‪Sunt singurul vinovat aici? ‪Omul mă atacă, zice: „Îi vin de hac!”
‪Deci, dacă te superi pentru asta, ‪ești etichetat ca homofob.
‪Nu e corect. Nu fi nedrept.
‪Elton John. ‪L-aș lăsa să mi se urce în cap.
‪Și i-ar plăcea,
‪dar, dacă ar cânta mereu ‪la pian în fața casei mele,
‪lucrurile s-ar schimba. ‪Gândiți-vă, ieși din casă
‪și el cântă ‪„Candle in the Wind” tot timpul.
‪„Când se întoarce Cem?” ‪E mereu acolo, chiar și când plouă.
‪O dată… De două ori… ‪Apoi zici: „Elton, dispari!”
‪Deci, dacă ești prins spunând asta, ‪ai fi homofob?
‪E o problemă absurdă. ‪În fine, să încheiem capitolul ăsta.
‪Nu-mi place corpul bărbătesc.
‪Dar asta nu înseamnă ‪că nu-mi place corpul meu.
‪Corpul meu e-n regulă. ‪E doar puțin greu de la apă, atâta tot.
‪Orașul în care trăim nu e grozav.
‪Nu poți să ieși în cartier ‪să alergi sau să te plimbi
‪ca să-ți pui sângele în mișcare. ‪Partea Anatoliei e mai bună, nu?
‪Zona Kadıköy, nu?
‪Cine trăiește acolo știe. ‪Au pistă de biciclete.
‪Pe partea asta, ‪unele locuri n-au nici măcar trotuare.
‪Cum se poate termina trotuarul ‪într-un oraș, o metropolă?
‪Mergi și apoi… „Futu-i!”
‪S-a terminat trotuarul.
‪Nu poți să mergi pe jos ‪dintr-un cartier în altul.
‪Asta e metropolă?
‪Am vrut să alerg în cartierul meu ‪cu căștile pe urechi.
‪Trăiesc în același loc de peste 30 de ani. ‪De când eram la liceu.
‪Cineva m-a smucit de braț.
‪Am fost surprins. ‪Și aveam căștile pe urechi.
‪Eram gen: „Ce naiba se petrece?”
‪Zice: „Nu te speria. Vreau doar o poză.”
‪Cică: „Nu te speria.”
‪Apoi am înțeles, trebuie să fie la fel ‪în toate orașele civilizate.
‪De exemplu, Keanu Reeves aleargă ‪prin Central Park.
‪Îi pui piedică
‪și-i zici: „Du-te dracu'!”
‪Iar Matrix cade și faci o poză cu el.
‪Sau un actor mai în vârstă, ‪ca Al Pacino. „Nenorocitule…”
‪Când îi dobori, stau nemișcați.
‪O prostie, nu-i așa?
‪Mersul la sală e o altă problemă.
‪Dar trebuie să te miști puțin.
‪Nu e bine să fii gras. ‪Să fim sinceri. Nu-i așa?
‪Te înscrii acolo… Cunoașteți sentimentul?
‪Plătești primul abonament.
‪Pierzi din greutate pe loc.
‪Plătești și zici: „Omule, deja am slăbit.”
‪Oarecum. Dar sala e grea și pentru mine.
‪Să fii în vestiar… Să tragi de fiare…
‪Toată lumea zice: „Vino la sala mea, ‪o să te simți ca acasă.”
‪M-am dus la una. Cum se cheamă aia? ‪Bandă de alergat.
‪Mă urc pe ea. Să transpir puțin.
‪Nu vă spun asta ca să mă laud.
‪Ca toți ceilalți. Timp de 20 de minute.
‪În loc să le petreci cu copilul tău ‪sau să muncești, stai acolo
‪să te antrenezi.
‪Un ciudat vine lângă tine. „Salut.”
‪„Ce-are gura ta?”
‪„Sunt doar cretin.”
‪M-a întrebat: „Vii aici?”
‪„Vii aici?”
‪E o întrebare pe care s-o pui cuiva ‪care e pe banda de alergat de alături?
‪„Vii aici?”
‪Da, nemernicule, vin aici așa. Încerc.
‪„O să te simți ca acasă”, zice el.
‪„Hai să-ți spun ceva
‪înainte ca gura mea să revină la normal.
‪Și Beyazıt Öztürk vine aici.”
‪Ca și cum eram elev ‪la Școala Profesională Avcılar,
‪m-am entuziasmat.
‪„Ura!”
‪Am zis: „Bine, drăguț.”
‪„E un club foarte drăguț”, zice el. ‪„În celelalte săli,
‪oamenii te deranjează.”
‪Deci în celelalte săli ‪îți bagă o ganteră în fund.
‪Deja sala e un loc agitat.
‪În anumite locuri, ‪se întâmplă lucruri private.
‪Locuri în care te dezbraci.
‪Iar eu nu sunt așa degajat.
‪Nu vă lăsați înșelați de aparențe.
‪Sunt ăia din băile turcești. ‪Indiferent de gen.
‪Mai ales cei în vârstă.
‪Așa relaxați…
‪„Mi-am făcut exercițiile…”
‪Se plimbă goi după duș.
‪„Unde e föhnul?” ‪Asta-i singura problemă, nemernicule?
‪Föhnul e problema?
‪Când te legi la șireturi, ca s-o ștergi,
‪ai un picior pe bancă, apare unul gol
‪și începe o discuție măruntă.
‪„Ce-ai făcut ‪cu apartamentul ăla din Levent?”
‪Ce, cauți un loc în care să-ți bagi capul?
‪Dobitocule, ești gol!
‪Suntem în Paradis?
‪Am fost alungați din Paradis, ‪am venit pe Pământ…
‪A avut loc Revoluția Industrială…
‪Există ceva numit „lenjerie”. ‪Poți să-ți pui ceva din bumbac.
‪Pune-ți ceva! Gol, așa… „Cum merge?”
‪Cui ar trebui să-i răspund?
‪Și se așteaptă să mă port natural. ‪„S-a făcut mare.”
‪E greu să mergi la sală, ‪dar nu e nimic rău să te menții în formă.
‪Adunătura aia de burtoși…
‪Se crede că oamenii grași ‪sunt cei mai batjocoriți.
‪Majoritatea gândește așa.
‪„Lumea râde de oamenii grași. ‪Își bate joc de ei.”
‪Nu, e ceva foarte reversibil.
‪Oamenii grași sunt ‪o comunitate importantă.
‪N-ar vrea ca tu să slăbești.
‪Încearcă asta cu prietenii tăi. Spune-le
‪că nu mai mănânci pâine ‪și vezi ce se întâmplă.
‪„Nu mai mănânc pâine.” ‪„Nu, nu poți face asta. În niciun caz.”
‪„Hai sictir! ‪Nu poți să renunți la pâine, ticălosule.”
‪„Idiotule.”
‪„Dacă renunți la pâine, îți sparg fața.”
‪Slăbești, mergi la sală… ‪Sau încearcă să te lași de fumat.
‪„M-am lăsat de fumat.” „Ba nu.”
‪„Ba da.” ‪„N-ai făcut asta, omule. N-ai cum.”
‪„Crede-mă, nu poți să te lași. ‪Îți zic, în niciun caz.”
‪„Chiar te-ai lăsat? Frate, nu poți.”
‪„Nu mai mănânc pâine.” ‪„Nu, îți sparg fața.”
‪Există!
‪Nu-i așa?
‪Sunt un grup serios.
‪Se unesc să împiedice lumea să fie slabă, ‪pentru că ei au fundul mare.
‪Nu trebuie să fii gras ‪ca să fii batjocorit.
‪Și fetele suple pot fi batjocorite.
‪Și chiar sunt.
‪O astfel de fată merge la sală ‪și toți burtoșii spun:
‪„N-a venit să se antreneze, ‪ci să-și găsească soț.”
‪A zis: „E adevărat.”
‪Nu, uitați ce-i adevărat.
‪Poate fata chiar vrea să se antreneze. ‪Ești nebun?
‪Burtoșii… Sună ca un nume de cartier.
‪Ca Vefa.
‪Exact. Un fel de Kartal Burtos.
‪Există Cap Mare, nu? ‪Cap sau burtă, tot aia.
‪Cartierul n-are o ieșire?
‪Ai strigat: „Așa e.” Ce e așa?
‪Ce ai zis că e așa e adevărat.
‪Zici așa, dar nu e corect. Mereu zic:
‪„Se duc acolo să-și găsească soț.” ‪Iar scuza ta care e?
‪Fiindcă tu îți cauți soț ‪la Biblioteca Beyazıt.
‪Mereu ești la NASA, în căutare ‪de un astronaut demn de fundul tău.
‪„E vreun om de știință ‪care ar aprecia fundul ăsta?
‪Măcar zi circumferința.”
‪Da. Ce-a făcut fata aia s-o merite?
‪Trebuie să fii puțin… în formă.
‪Vine vara. ‪În loc s-o planificăm în ianuarie
‪și să fim în formă până în vară, amânăm.
‪Acum e începutul lui iunie, nu?
‪Uitați, încă e aici. Nu facem așa.
‪Fiindcă oamenii își dau seama că vine vara ‪doar cu o săptămână înainte.
‪Scot bikinii și se întreabă: ‪„Cum o să încap în ăștia?
‪Sper să-mi vină.”
‪Bine, dar se știa din ianuarie ‪că urmează să vină vara.
‪Știați asta.
‪Incredibil! Serios.
‪Pentru turismul de iarnă, nu există ‪problemele astea. E un caz mai ciudat.
‪Știți despre turismul de iarnă?
‪Oamenii bogați?
‪Îmi plac hobby-urile bogaților. ‪Sunt lucruri foarte stupide.
‪Bogații… Cum e golful.
‪Un teren întins.
‪„Să mergem!”
‪Sunteți proști?
‪Dați-i asta unui sărac ‪și pun pariu că nimerește gaura din prima.
‪Uitați, așa.
‪„Stai jos, la naiba!
‪Pune aripioarele pe grătar.”
‪Întorc puiul…
‪Nu-i o prostie să lovești cu asta ‪de 19 ori? Trebuie să fii țicnit.
‪Sau turismul de iarnă. ‪Schiatul și de-astea.
‪Suntem aproape în 2022.
‪Până unde poți să ajungi schiind? ‪Cât de prost ești?
‪De ce să urci la 900 de metri ‪pentru un hotdog?
‪La minus 20 de grade…
‪„Dar nu venim niciodată aici. Ar trebui.”
‪„Du-te tu să schiezi, apoi vin și eu.”
‪Du-te să-ți mănânci cârnatul.
‪Practică cineva turismul de iarnă?
‪Faci snow-board?
‪Lucruri foarte mișto, e adevărat. ‪Mergi și în afară?
‪Courchevel, St. Moritz…
‪Unde?
‪În Anglia.
‪Da.
‪Mi-a dat o idee despre harta lumii.
‪„Uite, e mai aproape de…”
‪„Sărăntoc ignorant și afurisit…” Omule!
‪Știu asta, frate.
‪M-am prefăcut că nu știu, ‪ca să pot glumi despre asta.
‪Turismul de iarnă e mișto.
‪Îți pui echipamentul de schi…
‪Ce-i vara? Vara îi face pe oameni egali.
‪Îți pui șortul pe tine, ‪nu contează dacă ești din familia regală.
‪Uitați-vă la Rahmi Koç, ‪pe plajă în Baltalimanı.
‪Dacă i-aș cere 5,000 de dolari, ar zice: ‪„Cem, sunt în șort.”
‪E un egalizator.
‪Vara îi face pe oameni egali.
‪Când văd oamenii înotând ‪în costum de baie în Baltalimanı,
‪sunt mândru de ei. Marea e pentru toți. ‪Și știți în ce stare este.
‪Iar oamenii se gândesc:
‪„Sunt în lenjerie.” ‪Ce-ar trebui să facă? Să și-o dea jos?
‪Lenjeria e singura problemă aici?
‪Turism de iarnă, paltoane, geci, jachete, ‪ochelari de schi, toate accesoriile…
‪„Unde ați fost?” „Am fost în Austria.”
‪„Ce-a pățit gura ta?”
‪„Știi tu.”
‪„Tu unde ai fost?” „La Courchevel.”
‪„Tu unde ai fost?”
‪În America, pe celălalt continent, ‪este Aspen, nu-i așa?
‪Ați fost în Aspen?
‪V-am prins.
‪Și e mai aproape de Alaska.
‪Îmi zice că e mai aproape de Anglia.
‪La început, am zis că am avut ‪două spectacole la Teatrul Apollo.
‪Și el îmi zice că Anglia e…
‪Doamne, publicul nu e așa deștept.
‪„Du-te naibii!”
‪Frate, schiatul și toate alea…
‪Foarte ciudat, e o chestie mișto.
‪Turismul de iarnă îți dă ‪o imagine socio-economică.
‪Are ținute, echipamente, ‪e deranjant cu toate lucrurile alea.
‪Oamenii ăia nu suferă niciodată ‪în urma vreunui accident grav.
‪Se duc acolo foarte degajați, ‪se accidentează, se-ntorc și mai degajați.
‪„Ce s-a întâmplat?”
‪„Tunel carpian.
‪Mi-au pus o atelă aici.”
‪Dar, dacă un om sărac alunecă ‪pe gheață, își rupe fundul.
‪Dacă eu sau voi cădem, se sparge o venă.
‪Dacă o pățește el, zice: ‪„Tendonul lui Ahile…
‪Am fost în Courchevel…”
‪Ați auzit că Cem Hakko și-a rupt fundul?
‪Se întâmplă doar oamenilor săraci ca noi. ‪„I s-a sucit gâtul.”
‪Au parte doar de tunelul carpian.
‪Li se pun atele, ‪pățesc doar chestii pretențioase.
‪Orice se întâmplă, mereu e ceva mișto.
‪Nu e niciodată ceva ‪ce se vindecă cu o supă cu iaurt.
‪Se întorc acasă mai mișto, ‪chiar dacă s-au accidentat.
‪„Acum sunt mai mișto.” Mereu e așa.
‪„Mi s-a spart o venă.” Nu, niciodată.
‪„Îmi arde pieptul.” ‪Astea sunt problemele săracilor.
‪„Plămânii mi-au luat foc, dle doctor.”
‪Ați auzit de asta? Când ești bogat, ‪se cheamă „reflux psihosomatic”.
‪Deci…
‪Urcă la 6,000 de metri.
‪„Am fost acolo, acum sunt aici.”
‪Și? Și ce?
‪„Să mă duc iar acolo?”
‪„Du-te.” „Bine, mă duc.”
‪E o nebunie.
‪Și se plâng mereu de asta.
‪„Unde ați fost?”
‪„În St. Moritz.”
‪„Cum a fost?”
‪„Era plin de turci.”
‪„La naiba cu asta, e plin de turci.”
‪Nu cunosc altă comunitate care să fie ‪deranjată de cei de același soi.
‪Ați auzit vreun pinguin ‪că e sătul de alți pinguini?
‪„Haideți, băieți!
‪Plecați, fi-ar să fie!” ‪Ați auzit așa ceva?
‪E vreo problemă ‪să dai peste un alt turc în vacanță?
‪„Am fost în Roma, nu-i așa, Nuran?
‪Era plin de turci. Era să înnebunim.
‪Gura mea își revine. E mai bine.”
‪Deci…
‪Frate…
‪N-ați auzit de asta?
‪Ei înșiși se duc acolo. ‪De câți turci ai nevoie?
‪De ce te deranjează?
‪„Am fost în Austria, peste tot… ‪La Paris, plin de turci.”
‪Păi și voi?
‪„Noi nu ne punem la socoteală.”
‪Se bucurau când nimeni ‪nu-și dădea seama că sunt turci.
‪„Uneori, le zic că sunt turc și se miră.”
‪Poate nu-ți văd trăsăturile și se-ntreabă: ‪„Cine naiba e ticălosul ăla?”
‪De ce să fii mândru de asta? ‪„Mereu mă întreabă dacă-s francez sau…”
‪Doamne!
‪„Nu cred niciodată că sunt turc.
‪Am fost în Roma, era plin de turci.”
‪Dacă aș fi polițist de frontieră, ‪nu i-aș lăsa în țară.
‪Se întorc din vacanța de iarnă. ‪„Ce s-a întâmplat?”
‪„Ne-am întors.”
‪„Valea!”
‪„Ce e?” „Sunt prea mulți turci aici.
‪Mergeți altundeva.”
‪Atât.
‪Ar trebui să călătorim ‪și să ne vedem țara.
‪Fie că e vară sau iarnă, ‪un anotimp din cele patru,
‪șapte clime, ‪ar trebui să călătorim prin toată țara.
‪Nu facem asta niciodată.
‪Chiar n-o facem.
‪Sunt multe de văzut ‪în țara noastră, pe bune.
‪Sincer. Glumesc despre Ata…
‪Ata e din Bursa, știți. Ata Demirer.
‪Dar uitați ce bine știe ‪regiunea Mării Egee și pe cea tracică.
‪A călătorit mult în regiunea Mării Egee, ‪a stat acolo.
‪Eu n-am călătorit așa. ‪Nu pot să călătoresc mult.
‪Există o limită ‪a ceea ce poți vedea de acasă.
‪Nu poți face mai mult de atât acasă. ‪Dar, dacă aș fi călătorit…
‪Unii prieteni de-ai mei filmau ‪în zona muntoasă Ordu.
‪Eu m-am născut și am crescut în Istanbul.
‪Care e cel mai înalt deal de-aici? ‪Çamlıca, are 280 de metri.
‪Cel mai înalt ‪pe care-l știu este Devebağırtan.
‪Te duci la Barbaros și urci de acolo.
‪„Dealul Bebek, ce abrupt e!”
‪Erau case, orașe, sate ‪la o altitudine de 1,600 de metri.
‪Mă simțeam ca-n ‪Avatar.‪ A fost prima dată ‪când m-am dus în zona muntoasă.
‪Mașina era pe verticală așa, uitați, Așa.
‪Iar el zice… ‪Întrebi încotro mergem, iar el zice:
‪„Vezi satul ăla acolo sus, ‪vezi moscheea aia?”
‪Practic, e-n rai.
‪Acolo sus te poate vedea Allah, nu-i așa?
‪Omule, era incredibil de sus.
‪Zice că mai e un sat după satul ăla.
‪Eram pe spate.
‪„Aici curge un râu, ‪aici se întâmplă altceva…” Deci…
‪Asta vă arată cum geografia ‪modelează caracterul oamenilor,
‪poveștile lor, legendele, folclorul, ‪literatura scrisă. Pe bune.
‪De ce sunt atâtea lupte ‪în cântecele populare de la Marea Neagră?
‪De ce dau indicații tot timpul? ‪Pentru că așa e regiunea.
‪Sari într-un teleferic. ‪Iei o plută în josul râului.
‪Râurile curg, satul e-n spatele dealului.
‪N-ați observat? De exemplu, cântecele ‪populare din Anatolia Centrală sunt plate.
‪M-am dus la fântână…
‪Mergi, totul e plat, fântâna e aici. ‪Moscheea e acolo.
‪Munții înalți sunt acolo. ‪Dar sunt indicați doar de departe.
‪Topografia regiunii Mării Negre e…
‪Mereu începe cu indicații.
‪De aici până acolo.
‪În josul râului.
‪De acolo până aici, și apoi acolo.
‪Ca să nu te rătăcești…
‪Ca să nu te rătăcești în cântec…
‪Râurile curg, vin de acolo.
‪Șoim, zbor de pasăre, împușcătură…
‪Totul e gen: „Uau!”
‪„Te pricepi să dansezi.”
‪Cum e ăsta un cântec?
‪„Fie ca râurile din Ordu să curgă în sus.”
‪Vă dați seama ‪de grandoarea acestui proiect?
‪Ați auzit de așa ceva în Anatolia ‪sau în regiunea Mării Egee?
‪Dacă se întâmplă asta, atunci aialaltă.
‪Regiunea e ciudată… „Omule, râurile alea…”
‪Ca Legea Lavoisier. ‪Dacă se aplică presiunea de aici,
‪atunci aia se duce în sus peste aia, ‪ar fi o nebunie.
‪În Anatolia Centrală, „Am intrat ‪în camera ei, am trecut prin ‪iwanul‪ ei…”
‪Adică totul plat.
‪Aș sări de pe un acoperiș pe altul…
‪Ca-n Anatolia de Sud-Est.
‪Totul e despre intrarea prin efracție. ‪În Anatolia Centrală…
‪Există așa ceva în Anatolia.
‪Am trecut prin ‪iwanul‪ ei ‪Am intrat în camera ei…
‪De ce intri în cameră?
‪E o singură chestiune etică. ‪Iar problema lor e asta…
‪Suntem blestemați ‪Dacă află ceilalți despre noi, dragă!
‪Nu faceți așa ceva, atunci.
‪Singura problemă ‪e că alții află despre voi?
‪Analizați asta ‪ca pe un cod genetic, vă rog.
‪Sunt atâtea lucruri ciudate acolo!
‪Dacă în atâtea cântece ‪oamenii sunt îngrijorați că pot fi prinși,
‪înseamnă că este o problemă serioasă.
‪De ce e asta singura problemă? ‪Dacă ceva e rău, e rău.
‪Dacă află ceilalți…
‪Și dacă nu află? ‪„Dă-o încolo, o facem.” Ce?
‪Are vreo logică?
‪Dacă oamenii nu află, continuăm. Da?
‪E o nebunie că există o astfel de melodie.
‪Cum poate să existe o astfel de melodie?
‪Ar intra cineva într-un studio să cânte…
‪Suntem blestemați ‪Dacă află ceilalți despre noi?
‪O să afle, scoateți o melodie, ce naiba!
‪Nu vă dați seama că sunteți înregistrați?
‪Cine știe ce se întâmplă ‪Dacă află ceilalți despre asta…
‪O să vedeți când iese albumul.
‪Deficit de atenție…
‪Există ceva numit ‪„sindromul deficitului de atenție”, nu?
‪Deficiență de atenție.
‪Ceea ce înseamnă lipsa concentrării.
‪Nu-i așa? Englezule?
‪Deci există o tulburare ‪numită „deficit de atenție”.
‪„Deficiență” înseamnă „lipsă”? Da.
‪Lipsă de concentrare, să-i zicem așa.
‪Cântecele de la Marea Neagră ‪conțin o lipsă de concentrare.
‪Ați observat asta?
‪Deci cântecul are un „deficit de atenție”.
‪Să vă dau câteva exemple ‪din clasici. Cum ar fi…
‪Dă la o parte pânza albă
‪Lasă-mă să-ți văd chipul ‪Lasă-mă să-ți văd chipul
‪Lasă-mă să-ți văd…
‪Deci, ce s-a întâmplat?
‪Într-o clipă, a făcut „puf”. ‪A căzut într-o gaură neagră.
‪Mă întreb ce se întâmplă apoi.
‪Gândiți-vă la cântec.
‪Sforile coșului meu…
‪Nu?
‪Sforile coșului meu ‪Îmi taie umărul
‪Îmi taie…
‪Îmi… Îmi taie…
‪Deficit de atenție.
‪„Furkan.” „O clipă.”
‪Ce s-ar fi putut întâmpla? Adică…
‪Lasă-mă să-ți văd…
‪La ce se gândea compozitorul?
‪Lasă-mă să-ți văd chipul
‪Lasă-mă să-ți văd…
‪Chipul…
‪„Nu, așa ar fi la fel.”
‪Lasă-mă să-ți văd…
‪„O să mă mai gândesc.”
‪Ciudat, nu-i așa?
‪Cine s-ar gândi ‪la astfel de banalități? Doar eu.
‪Paradisul…
‪Dar nu călătorim niciodată.
‪Avem atâtea comori! ‪Karacaoğlani, Yunuși, pământul ăsta…
‪Nu vreau să sune ca o reclamă bancară, ‪dar știți cum se spune:
‪„Oamenii acestui pământ…”
‪Cu vocea lui Haluk Bilginer.
‪„Cel mai bun piper din Turcia…”
‪Iar vocea lui Haluk e…
‪Haluk Bilginer are așa o voce!
‪Are o linie ‪de autobuze înăuntru, una mică.
‪Pentru excursii interne.
‪Haluk Bilginer. Haluk Bilginer.
‪Când zici Yunus, ‪tinerii își caută buletinul.
‪Stați liniștiți, ‪nu e nicio oprire în trafic.
‪Mă refer la Yunus Emre.
‪Nimeni nu știe.
‪Pentru a da o mai mare importanță ‪personalităților noastre,
‪uneori folosim pluralul.
‪„Karacaoğlani.”
‪Cine sunt? De parcă ar fi ‪mai mulți Karacaoğlani într-o dubă.
‪„Yunuși.”
‪Yunus Emre. Karacaoğlan.
‪Am avut asta ‪într-un spectacol anterior, Dadaloğlu.
‪Sunt valorile noastre, în regulă, dar…
‪Ce ne-a rămas nouă? Doar nouă?
‪Poporul nostru are ceva gen…
‪Uitați, nimic.
‪Nici voi nu v-ați amintit.
‪Poporul nostru are ceva, chiar are.
‪Avem, dar…
‪nu e obișnuit. E puțin personal.
‪De exemplu, nu există Nastratini Hogea. ‪Există Nastratin Hogea.
‪Yunuși. Nu, nu e „Yunuși”. ‪Există un singur Yunus. Bietul de el!
‪Ce avem de arătat noi?
‪Nimeni nu prea vorbește despre asta.
‪De exemplu, ‪Nastratin Hogea e tatăl profesiei mele.
‪Nu-i așa? Umor, toleranță, privirea ‪lucrurilor dintr-o altă perspectivă.
‪Nastratin Hogea e tatăl acestei arte.
‪Ar zice: „Ai dreptate.”
‪„Dar Hogea e…” „Și tu ai dreptate.”
‪„Cum e posibil?” ‪„Și tu ai dreptate, ticălosule.”
‪Să plecăm acum.
‪Acum e întruchiparea
‪dilemei și ciudățeniei umane.
‪Ca punct de vedere ‪și din secolul al XIII-lea, omule.
‪Tatăl acestei arte.
‪Prima dată pe scenă, în copilărie, ‪am jucat Nastratin Hogea într-o piesă.
‪Am început de la vârf. Acum 42 de ani,
‪am început ca Nastratin Hogea, ‪apoi am alunecat în jos până aici.
‪Nu zic că-i calc pe urme,
‪dar, comparativ cu cei care zic ‪următoarele, nu pot zice că nu.
‪Persoana care n-a făcut ‪pe nimeni să râdă zice:
‪„Suntem descendenții lui Nastratin Hogea.”
‪N-a făcut niciun om să râdă.
‪N-a apreciat glumele cuiva.
‪Nu s-a gândit niciodată la o critică ‪zicând: „Da, s-ar putea să fie așa.”
‪Cine ești tu să zici
‪„Suntem descendenții lui Nastratin Hogea”?
‪Și? „Înseamnă că nu trebuie ‪să facem prea multe.”
‪Cum poți spune că ești descendentul ‪lui Nastratin Hogea?
‪Cine sunt oamenii care pun întrebările ‪stupide din anecdotele lui Nastratin?
‪„Hogea, îți tai singur craca.”
‪Dacă suntem descendenții ăluia?
‪„Hogea, de ce fermentezi lacul?”
‪Sunt toți din același sat.
‪Nu cumva suntem descendenții lor? ‪Pe ei nimeni nu-i revendică.
‪Toată lumea vrea ‪să-și pună turbanul lui Hogea.
‪Nu așa repede. E atât de ușor?
‪E ușor să fii amintit după 800 de ani?
‪Asta e Nastratin Hogea pentru voi.
‪De cât timp fac eu asta? De 25 de ani.
‪Cum poți să compari 25 cu 800? ‪Toți așteptați să termin.
‪„Yilmaz, se termină odată? Haide!”
‪Se pot termina 800 de ani?
‪Dar contribuie și faptul ‪că a trăit în secolul al XIII-lea.
‪Nu e ușor acum.
‪Anecdotele lui Nastratin Hogea ‪au fost spuse 800 de ani, da,
‪dar e secolul al XIII-lea.
‪Dacă una dintre poveștile alea ‪s-ar întâmpla acum,
‪bietul om ar fi distrus într-o săptămână.
‪Pe bune. Nu-i așa? Se duce la bazar,
‪copiii i se adună în jur: ‪„Hogea, ne cumperi fluiere?”
‪„Domnule, poți să ne cumperi fluiere?”
‪Puștiul e dublat. Trebuie să fie mongol.
‪Zice…
‪Toți copiii… Cu toții știți povestea.
‪Se adună în jurul lui: ‪„Hogea, cumpără-ne fluiere.”
‪Numai unul îi dă bani și zice:
‪„Poți să-mi cumperi un fluier ‪cu banii ăștia?”
‪Intră în bazar și îi aduce un fluier ‪doar copilului care i-a dat bani
‪și zice: „Poftim, ia-l, ‪cine dă bani poate să fluiere.”
‪Ce-i asta?
‪Dacă eu aș fi făcut ‪un astfel de experiment social,
‪mi-ar fi înjurat toată familia ‪pe rețelele sociale, pe Twitter…
‪„Nemernicule, i-ai făcut ‪pe copii să plângă.”
‪„Puteai să le cumperi fluiere tuturor.”
‪„Sper să devii falit.” ‪„Tarkan, Athena Gökhan, să vă ia naiba!”
‪Nu-i așa?
‪Ăsta-i adevărul.
‪Greutățile erei noastre. ‪Există și avantaje.
‪Nevasta lui Nastratin Hogea ‪era puțin ciudată.
‪Eu am avut noroc ‪din punctul ăsta de vedere.
‪Nevasta lui Hogea era așa urâtă, ‪că după căsătorie îl întreabă:
‪„Hogea, cui să-mi arăt fața și cui nu?”
‪Iar el zice: „Arat-o oricui, dar nu mie.”
‪Eu n-am avut o astfel de problemă. ‪Am fost norocos.
‪Dar secolul ăsta are alte probleme.
‪Nu sunt așa ambițios, ‪nu vreau să fiu cunoscut peste 800 de ani.
‪Dar tinerii trebuie să știe asta.
‪Le zici o anecdotă cu Nastratin Hogea
‪și zic: „Ce-i așa comic?”
‪Nu totul trebuie să fie comic.
‪Ideea e importantă, acel punct de vedere.
‪„Fermenta lacul și zice: ‪«Dacă funcționează?»
‪Asta e morala poveștii?
‪Faptul că întreabă: ‪«Dacă funcționează?» Nu pricep.”
‪Deci a funcționat?”
‪Generația orientată către rezultat. ‪La naiba cu generația asta! Ce risipă!
‪„Deci ce încerca să predea Hogea?” ‪Nu voia să predea nimic.
‪Vorbim despre ceva ‪ce s-a întâmplat în anul 1278.
‪Tu nu-ți amintești ‪nici ce ai mâncat săptămâna trecută.
‪Povestea unui om care stătea lângă lac ‪în 1275, cu iaurtul în mână.
‪Poate că nu așa s-a întâmplat, ‪cui îi pasă?
‪Poate fuma o țigară.
‪Ținându-și iaurtul.
‪Când i-a scăzut tensiunea, ‪a mâncat puțin iaurt.
‪Au venit sătenii, și-a ascuns țigara, ‪a rămas cu iaurtul. Nu știm.
‪E posibil? Da.
‪Sătenii l-au întrebat: „Ce faci?”
‪„Întoarceți-vă în sat, mergeți!”
‪„Du-te în sat, omule.”
‪„Hogea, ce faci?
‪O să avem și noi descendenți?”
‪„Nu fac nimic.
‪Întoarce-te în sat, ‪o să vin pe măgar pe de-a-ndoaselea.”
‪„Hogea, ce faci cu iaurtul ăla?”
‪„Nu fac nimic. Ei bine…
‪Să zicem că fermentez lacul.
‪Hai să zicem așa.”
‪„Hogea, lacul poate să fermenteze?”
‪„Dacă poate?”
‪A zis el.
‪Apoi s-a gândit: „Dobitocul ăsta ‪o să spună tuturor acum.”
‪Poate asta s-a întâmplat, nu știm.
‪Ceea ce ne-a învățat Nastratin Hogea nu e
‪că asta e comic, ‪asta e ciudat, asta e obrăznicie.
‪Poate e așa. Poate nu e așa.
‪Mesajul lui este: ‪„Acceptați posibilitatea asta?”
‪Acest mic spectacol.
‪Sigur ați auzit atâtea zvonuri despre el! ‪Uitați, s-a terminat.
‪Adică… „O să fie pe dincoace, ‪o să fie pe dincolo…
‪O să ne plesnească fundul?”
‪Nu ăsta a fost scopul meu.
‪Am vrut să împărtășesc ceva,
‪am vrut să râdem împreună ‪mai mult decât oricând.
‪Despre ce credeți că va vorbi lumea ‪peste o săptămână?
‪„Ai fost la spectacolul lui Cem Yilmaz?”
‪„Da, am fost, e puțin ciudat
‪în timpul pandemiei. A fost înregistrat.”
‪„Despre ce vorbește, în numele lui Allah?”
‪„Păi…
‪Nu cum era odată. ‪Adică lucruri pe care le știm,
‪dar n-au același farmec. ‪S-a mai și îngrășat puțin.”
‪„Și ce? Despre ce vorbește?”
‪„Nu știu, păi…
‪S-a bășit când era mic.
‪Adică nu știu.
‪Are un iaht, sfârcurile lui ‪nu mai sunt la fel… De-astea.”
‪„Dar ce s-a întâmplat cu gura ta?”
‪„Sunt doar cretin.”
‪Subtitrarea: Iulia Rolle