EN NETFLIX-SERIE
Vi har nyheter om mordet på Miró Sanz.
En person i hennes inre krets har tagit på sig mordet:
Minou Arias.
"Maktens madame."
Hon driver ett speciellt konstgalleri.
Galleriet fungerade som en fasad för en manlig eskortverksamhet.
Toppen av isberget i en skandal
i vilken en rad namnkunniga personer skulle kunna vara involverade.
De lär definitivt vara oroliga för att Minou Arias ska nämna just deras namn.
Jag är inte rädd.
Den där kvinnan förstörde det enda som betydde nånting för mig:
Den familj som bestod av min dotter Florencia och Emanuel.
Därför dog hon.
Jag hjälpte gladeligen Ana när hon först besökte galleriet.
Hon var en kvinna…
…som våndades.
Hon var inte ute efter sex.
Därför tyckte jag att Emanuel passade henne perfekt.
Jag tyckte synd om henne.
Hon kände bara en inre frid när hon var hög eller berusad.
Jag hjälpte henne. Jag lyssnade på henne.
Jag ansåg att vi var nära vänner, trots våra skillnader.
Vi går igenom morddagen.
Hur gick det till?
Efter mitt besök på kliniken…
Det här kommer att hjälpa dig här inne.
Jag gav henne pengar så att hon kunde muta skötarna och rymma.
Hon var som besatt av Emanuel. Jag visste att hon skulle gå dit.
Jag har en nyckel till hans hem, så jag kunde ta mig in.
Hon var så påverkad att hon inte blev förvånad att se mig.
Vi började bråka.
Hon blev aggressiv, och…
…jag dödade henne.
Ni hamnade i slagsmål.
Har ni blåmärken eller ärr från det?
Nej, jag var starkare än hon.
-Det var uppsåtligt. -Ja, precis.
Jag undrar en sak.
Varför dödade ni henne på det viset?
Ni har precis erkänt att ni planerade mordet, eller hur?
Jag är osäker,
men enligt mig borde ni ha varit bättre förberedd.
Jag tog med mig min pistol.
Men vi började som sagt bråka, och hon blev aggressiv.
Då slog jag henne i huvudet med skulpturen.
Och efter brottet?
Jag visste att min dotter hade Víctors bil.
Ana hade berättat om problemen i deras äktenskap.
Hon sa att hon var rädd för honom, så jag tänkte lägga skulden på honom.
-Så dottern var er medbrottsling? -Nej, har jag ju sagt.
Florencia kom tillbaka efter att hon hade skickat målningarna,
och då passade jag på att lägga skulpturen i Víctors bil.
Hon visste ingenting. Hon borde inte sitta häktad.
Snälla.
Hörde du vad hon sa? Jag tror inte ett dugg på henne.
Hon kanske inte sa sanningen,
men hon hjälpte henne att rymma från kliniken.
Men du…
Hon var alltså full i vardagsrummet. De började bråka, och hon dödade henne.
Men när blev Ana Miró Sanz naken? Kläderna låg i sovrummet.
Hon må ha velat hjälpa sin dotter,
men nu är hon också inblandad i den här röran.
-De kanske planerade det ihop. -Kanske det.
Och de ska båda häktas medan de inväntar en rättegång.
Du får inte hälsa på dem i häktet.
Då kommer man att fatta misstankar om att du är hjärnan bakom det hela.
Jag kan inte lämna dem i sticket. Du ska representera dem.
Och vem betalar för det? Du?
Den som anlitade dig är sen.
Du får ha lite tålamod.
Emanuel.
Din brors familj anlitade mig.
Renzo?
-Renzo? -Ja.
Brorsan.
Jag slutade aldrig att leta efter dig, det lovar jag.
-Hur gick det här till? -Jag kände igen dig när jag såg dig på tv.
Det här är mina föräldrar.
BOLONTE LABORATORIUM
Stör jag?
Visa dem ut, tack.
Nej, det behövs inte.
Ställ till med en scen.
Eller gå lugnt härifrån med den lilla värdighet du har kvar.
Du, Víctor.
Även om jag inte kan bevisa att du mördade pappa,
ska du få sota för det.
Alberto.
Jag vill prata med Alberto.
Nej…
POLIS
Rör mig inte!
-Ring du från polisstationen. -Jag ska stämma dig för trakasserier!
Víctor Lubos och Arturo Padilla, ni misstänks för mutbrott,
förfalskning av dokument och andra brott som kommer…
-Idiot! -Ni har rätt att känna till anklagelserna.
-Ni är oskyldig tills motsatsen bevisas. -Du anar inte vem du ger dig på.
Idioter!
POLIS
Din mamma köpte den målningen av Minou.
Hjälp mig ta ner den.
Den nya ledningen har redan presenterats, och styrelsen har godkänt den.
Här är den lista
över de personer som var trogna mot Víctor och som du bad om.
Du står inte med.
-Va? -Du kan inte ingå i den nya ledningen.
Som jurist bidrog du till det svarta hål
där alla klagomål och bevis mot serolixin hamnade.
-Det var mitt jobb. -Och du gjorde det bra.
Du var alltid lojal mot mamma.
Julia.
-Angående den överenskommelse som hon… -Du behöver inte förklara.
Jag är evigt tacksam för ditt stöd under den här tiden.
Det menar jag.
Din mamma skulle vara stolt.
Stäng dörren efter dig.
Det är synd att se dig så här. Gjorde du verkligen det?
När började du bry dig om sanningen? Menar du allvar, Carlos?
Florencia och jag dömdes på förhand.
Florencia är skör. Hon klarar sig inte länge i fängelset.
För mig gör det inget.
Jag har varit på värre ställen och alltid klarat mig bra.
Men inte hon. Hon är svag.
Du måste hjälpa henne ut.
Du ber om nåt som jag inte kan göra.
Det gäller din dotter.
Det gäller din dotter!
Jag var med på noterna när du sa att ett barn tillsammans
med en prostituerad skulle knäcka din politiska karriär.
Jag accepterade det. Jag sa ingenting.
Jag bad aldrig om nånting för Florencia, din dotter!
Men nu godtar jag inte ett nej.
Hon är inte direkt oskyldig. Ni två anklagas för mord.
Snälla, du! Du kan om du vill. Tror du inte att jag vet det?
Det är två månader kvar till valet.
Om du inte ger mig nåt val, så struntar jag i mina egna principer.
Jag tror inte att det skulle gå så bra för kandidaten till senaten
om folk får höra talas om hans utomäktenskapliga dotter.
Med en tidigare prostituerad,
som driver en eskortverksamhet
och som sitter häktad anklagad för mord.
Herregud.
Öppna!
Renzo fyllde sex år månaden efter att han kom till oss.
Det var en speciell tid.
Han önskade sig bara en sak: att få träffa sin bror igen.
Vi försökte hitta dig.
När jag rymde, ville jag skaffa ett bättre liv åt oss.
Och jag ville komma tillbaka.
Men han jag rymde med blev tagen av polisen,
-och sen… -Vi vet.
I media har det fällts vissa kommentarer som vi gör bäst i att inte citera här.
Jag beklagar att ni har fått höra det.
Det ledde i alla fall till nånting bra:
Jag hittade dig.
Renzo kände igen dig på en gång.
Jag slutade aldrig att leta. Det kan du lita på.
-Tack för att ni tog hand om honom. -Vi är tacksamma för honom.
Vi kunde inte få barn. Tack vare Renzo blev vi en familj.
Minns du nånting? Du var så ung.
Jag har bytt många blöjor på dig.
Jag är glad att jag inte kom tillbaka.
Nånting bättre väntade dig.
Det gläder mig att se dig så här.
Jag letade efter dig i åratal. Istället hittade du mig.
Jag minns en hund.
Manolo? Jag minns honom.
-Rosa. -Ja, vännen?
-Jag fortsätter senare. -Det är ingen fara.
Det skulle göras till slut.
Ska jag inte behålla nåt?
Ta vad du vill ha.
Resten skänker vi nog bort.
Jag ska ordna lite chokladtårta och apelsinjuice till dig.
Hur mår du?
Jag saknar håret och krämerna.
Smutsen och fuktigheten på det här hemska stället
har gjort mig tio år äldre på bara några dagar.
Jag vet att du inte dödade Ana.
Hur vet du det?
Var det du?
Det är inte okej att du sitter här bara för att du vill hjälpa Florencia.
Du vet hur långt jag går för att hjälpa familjen.
Underskatta inte mig.
Samma kväll som Ana mördades, intervjuade du…
Jag kan berätta vad som hände med Román.
Jag gör det om nån får dem att betvivla att jag är skyldig, förstått?
Nu är du inte rättvis.
Florencia är en av de viktigaste personerna i mitt liv.
Hon får leva med konsekvenserna.
Hon blev skyldig i samma stund som ni blev intima med varandra.
Jag uppfostrade er som syskon. Hur kunde ni?
Allt det här är ert fel.
Florencia sökte upp Víctor för att provocera dig.
Jag varnade henne.
Jag tog hand om dig.
Det får jag betala för nu. Vare sig du vill eller inte.
Du är min mamma.
För alltid.
Ja, jag är din mamma.
-Det kommer du alltid att vara. -Ja.
Det ska jag alltid vara.
Mitt underbara barn.
Det är ett intressant ämne. Jobba vidare där hemma. Vi ses nästa gång.
Det är tomt i huvudet.
Jag är hjärtekrossad.
Jag vet inte hur man känner.
Du genomgår en kris.
Konsten.
Det är genom konsten som konstnärer bearbetar smärta.
Om du gör alla de känslor
som du inte kan kontrollera till konst,
så mår du bättre sen.
Vilka känslor?
Jag känner ingenting.
Jag känner ingen smärta.
-Jag känner ingenting. -Julia.
Måste jag verkligen förklara vad konsten betyder för dig?
Räddade inte konsten dig när du inte kunde beskriva din sorg?
Du är rädd för dig själv.
Jag gillar inte vad jag ser.
-Det är för mörkt. -Var bara lugn.
Det kommer att bli bra.
Ljuset kommer att hitta in i ditt hjärta.
Jag måste gå.
Du har bett mig att inte åka utan att säga hej då,
utan att lämna ett meddelande eller ringa och säga att jag mår bra.
Jag åker bort ett tag.
Jag vet inte hur jag ska hantera det som vi har förlorat.
Jag känner ett ansvar för att jag inte lyssnade på dig.
Och för att lindra den smärta jag åsamkat dig.
Du varnade mig för vad du kunde göra för min skull.
Var försiktiga.
Jag är ledsen att vi inte kunde ses mer.
Kanske hade jag kunnat undvika att vi gick i bitar.
Jag insåg inte hur stark din kärlek var. Jag var för självisk.
Jag är ledsen om du tappade bort dig själv när du förlorade mig.
Jag behåller de minnen som påminner om oss när vi inte tänkte på tiden
och om att planer kan sluta så illa.
Flor, jag älskar trots allt dig. Nu och för alltid.
Tack.
ETT ÅR SENARE
KÄRLEKENS PRIS AV JULIA BOLONTE
ETT DÄMPAT SKRIK I EN FÖRSLUTEN BURK…
Det är svårt att skildra ett minne.
Men Julia har skildrat såväl minnen som kärleken.
-Är du bekant med hennes verk? -Lite grann. Jag känner henne rätt bra.
-Gör du? -Ja. Hon är här ibland.
Ni får gärna studera konsten tillsammans.
Jag finns här om du behöver mig. Säg till om du har några frågor.
Jag skulle precis gå, men tack ändå.
-Julia. Hur mår du? -Bra. Och du?
Bra.
Nån som du känner gick precis.
Vem då?
Han sa inte vad han hette, men han skrev i gästboken.
VAD ÄR KÄRLEKENS PRIS? – ETT HELT LIV
HOTEL CALIFORNIA RUM 806
Spänningen steg när Minou Arias, "maktens madame", anlände till rättssalen.
Idag var det gigolon Emanuel som berättade sin sida av saken.
-Får jag komma in? -Gärna.
Följ efter mig.
Okej.
Tack.
Du kommer inte att tro mig,
men jag har väntat i ett år och nu har jag inget att säga.
Vad tyckte du om utställningen?
-Svara ärligt. -Den var brutal.
Jag såg dig i varje målning.
Men framförallt såg jag oss.
Du har alltid varit så observant.
Det är jag fortfarande.
Tack för att du kom.
Du gav mig adressen. Nu är jag här.
Du ville ha en chans, va?
Jag ville få chansen att berätta min sanning.
Den är att jag älskade dig, och att jag alltid kommer att göra det.
Jag ville inte besöka rätten.
Men jag har läst din utsaga.
Jag vet vad som hände.
Jag dömer inte dig eller mamma för vad ni gjorde.
Om det hjälper att höra det, så förlåter jag dig.
Det hjälper. Jag behövde få höra det.
Tack så mycket, Julia.
Jag vill inte känna mer smärta.
Därför måste jag glömma allt.
Jag har försökt.
Jag bor vid vattnet. Där känner jag lukten av havet.
Även om du inte har varit där med mig, så har du varit det ändå.
Det låter säkert konstigt, men jag har inte känt mig ensam.
Jag har inte gjort det eftersom du har funnits här inne.
Du finns här inne.
Inget att vara bitter över?
Nej.
Till slut meddelades domstolsbeslutet, och därmed avslutades mordrättegången.
Minou Arias befanns skyldig,
medan Florencia Arias friades från alla misstankar
då hennes delaktighet ansågs vara ofrivillig.
Domstolen fann att hon lurades av sin mor, som hade makt över henne.
Minou Arias tvingade sin dotter att sköta ett nätverk
av manliga eskorter med henne.
Nätverket löstes upp när de båda häktades.
Víctor Lubos friades från mordet på sin hustru,
men han är alltjämt häktad för läkemedelsbrott.
Rättegången mot Emanuel Morillo har också avslutats.
Om honom vet man inte mycket längre.
Han blev allmänt känd som den gigolo
som hade en relation till såväl en mor som en dotter,
vilka blev tragedins verkliga offer.
-Hur ser jag ut? -Du ser jättebra ut.
-Tycker du det? -Ja, det gör jag.
Och jag?
-Du är jättefin. -Tack.
Rosa, du har alla papper som angår huset. Köparna kommer senare.
-Jättebra. Har du allt? -Ja.
Säkert?
-Jag borde kolla… -Ja, gör du det.
Jag glömde nog dokumenten.
-Jag hämtar dem. -Jag gör det. Säg hej då, ni.
Det fixar jag. Var är de?
-På stolen i mitt gamla rum. -Okej.
-Ring mig när du är framme. -Jadå.
Offret påträffades hemma hos dig.
Kände du offret eller inte?
-Älskar dig. -Och jag dig.
Tack.
Ta nu hand om henne, Emanuel.
Hej då.
Älskar dig.
Jag är också nervös.
Men vi lovade varandra det här.
Det var du, va?
Dagen innan operationen fick jag en uppenbarelse.
Víctor har skickat dem. Håll i dig!
Jag har burit den bördan sen dess.
Bördan av att överleva en olycka som min pappa dog i.
Och den iscensattes av den enda som min mamma och jag litade på.
Det var för mycket.
Emanuel här. Lämna ett meddelande.
Jag behövde dig. Så jag ville se om du var hemma.
Och där brast den sista tråd som höll ihop mitt liv.
Mamma? Vad gör du här?
Älskling.
Det här förväntade jag mig inte.
Men jag är glad att se dig.
-Vill du ha ett glas? -Du är naken.
Än sen?
Har du inte sett din mamma naken?
Hur kom du in? Var är Emanuel?
Han är inte här, och han svarar inte på mina sms.
Jag kom in genom dörren.
Nej, sanningen är att jag kom in
med hjälp av en kopia av de nycklar som jag tog från Emanuel när han tog mina.
Klä på dig.
Din kärlekssaga är jättefin. Men min har också varit intensiv.
Du mår inte bra.
-Varför lämnade du kliniken? -Du lyssnar ju inte på mig.
Víctor ville låsa in mig där för att det blev bäst så för honom.
Men jag vill mitt och ditt bästa. Förstår du inte det?
Nu skrämmer du mig.
Varför håller du på så här hemma hos Emanuel?
Ana.
Emanuel…
…är ett bevis på hur mycket jag älskar dig.
Vad menar du?
Din pojkvän, Emanuel,
är en gigolo.
-Min och många andras gigolo. -Sluta.
-Sluta nu. -Sluta… Jag bad honom att sluta.
Men han ville inte. Han ändrade planen helt och hållet.
Planen?
Jag betalade Emanuel för att förföra dig.
Ja.
Det var inte okej.
Tyckte du inte att det var konstigt hur ni två fattade tycke för varandra?
Det beror på att din mamma låg bakom allt.
Det var jag som drog i trådarna.
Rör mig inte!
Du är…
…så naiv.
Jag vill inte vara taskig mot dig.
Men om du behöver bevis…
…så kan jag beskriva hans kropp.
Din jävla idiot! Du har alltid varit en idiot.
-Nej! Vart ska du? -Släpp mig.
Du ska lyssna på mig. Det är dags att du lyssnar på din mamma.
Du är inte min mamma!
Du är ett monster som skrämmer iväg folk.
Det är inte sant. Vad tänker du göra?
Tänker du be Víctor att låsa in mig igen? Räckte det inte att du tog Emanuel?
Vad mer vill du ha? Det finns inte plats för oss båda.
Du är sjuk i huvudet. Jag går nu.
Vart ska du?
Ingen kommer att älska dig mer än jag.
Förstår du inte att jag betalade
för att du skulle bli älskad?
Nej…
Jag dödade henne.
Och hon dödade mig.
Jag vet inte varför det blev så.
Jag var förvirrad.
Och mitt i allt mörker, fick jag ännu en uppenbarelse.
Jag kunde inte bevisa att Víctor dödade min pappa.
Men nu hade jag skäl att sätta dit honom.
När jag kom tillbaka till sjukhuset, var du där.
Jag älskade och hatade dig på samma gång.
Men jag kunde inte säga nåt.
Hej.
-Hej. Går allt bra? -Ja. Hon har fått lugnande för natten.
Vad bra.
Vad har du gjort?
-Jag boxas ibland. -Har du gjort dig illa?
-Vi måste röntga. -Va?
-Det tar bara fem minuter. -Nej, det behövs inte.
Emanuel Morillo? Du är anhållen.
-Vad anklagas jag för? -Mordet på Ana Miró Sanz.
Jag skulle rädda dig.
Vi kan gå nu. Du skrivs ut.
Journalister väntar där ute.
Du behöver inte säga nåt till dem. Försök att behålla lugnet.
Ska vi gå?
Stämmer det att Ana Miró Sanz rymde från kliniken?
Hade hon blivit hotad?
-Visa lite respekt. -Vi sänder live.
-Vi behöver få veta. -Vi sänder live.
Men Víctor beskyllde Florencia och kom undan igen.
Fram till nu.
Jag är inte densamma längre.
Kärleken är alltid smärtsam.
Man måste vara redo att göra uppoffringar för att uppskatta den.
Undertexter: Viktor Hessel