Pappa!
Pappa?
Ikke kom nær meg!
Rolig, pappa. Det er meg, Esa.
Esa?
Ja, pappa, det er meg.
Gi meg kniven, ok?
Jeg er lei av dette, Esa.
Jeg orker ikke mer.
Jeg forstår, pappa.
Det er overalt. Jeg klarer ikke mer.
Jeg forstår, pappa.
Gi meg kniven, ok?
Pappa, hva er galt?
Pappa, vi kan finne en vei ut sammen, ok?
Pappa!
Ro deg ned.
Det er meg, Esa.
Kanskje...
Dette er min eneste vei ut.
Vær så snill, gi meg kniven, pappa.
Pappa? Vær så snill...
Hør på meg...
Pappa...
Hør på meg.
BLOOD CURSE
PAKKEN
TO DAGER TIDLIGERE
Han sa at hodet hans dunker.
Jeg gjorde det.
Jeg ga ham ibuprofen
og paracetamol.
Ingenting så ut til å virke.
Kan du ikke komme før?
Jeg skjønner.
Greit, doktor.
Greit.
Takk.
Esa?
Ja, pappa?
Hvorfor blir det verre?
Fortsatt vondt?
Ser du noe?
La meg se.
-Denne siden? -Ja.
Det er ingenting der, pappa.
Kjenner du at det dunker?
Det er ubeskrivelig.
Det føles som noe
beveger seg i hodet mitt.
Du var også sånn
da kolesterolnivået ditt steg.
Hva har du spist?
Jeg spiste ikke noe uvanlig.
Denne gangen føles det annerledes.
Er smerten utholdelig?
Legen er ikke tilgjengelig nå.
Han kommer så fort han kan.
Jeg tror ikke leger kan kurere dette.
Hvem da?
Favorittgryteselgeren din?
Du får verre hodepine og kolesteroloppgang!
Folk får vanligvis hodepine
på grunn av regninger.
Men jeg har allerede tatt meg av dem.
Det er annerledes nå, Esa.
Hvis du sier det.
Greit. Du burde hvile nå.
Si fra om du trenger noe.
-Ok. -Hvil deg.
Hva var det?
-Unnskyld meg, frøken. -Ja, Asep?
Møt vår nye gartner.
-Han heter Harun. -Hallo, Harun.
Hei, hun snakker til deg.
Jeg heter Wulan.
Jeg heter Harun.
-Ipah! -Ja, frøken?
Tilby dem kaffe eller frokost.
-Ja, frøken. -Ok.
-Takk, Ipah. -Ja, frøken.
Jeg håper du vil trives her.
-Ja, frøken. -Kom igjen.
-Unnskyld oss. -Kom igjen.
Å, Asep. Vennligst varm opp bilen min for meg.
-Greit, frøken. -Takk.
Det har gått 20 år,
og massakren i Banyuwangi i 1998
etterlater fortsatt et dypt sår
for ofrenes familier.
I tillegg har ikke en gjerningsmann
blitt arrestert og stilt for retten for hendelsene,
som tok 115 liv.
Mange av ofrenes familiemedlemmer
demonstrerte foran parlamentsbygningen i morges.
Sønnen min var ikke en sjaman for svart magi,
men han ble offer for alt dette.
De kuttet strupen hans...
Det er for tidlig å være så alvorlig.
Du blir eldre fortere.
Høy musikk så tidlig på dagen?
Du får vondt i ørene snart.
Hva? Jeg hører deg ikke.
-Kaffe? -Gjerne.
I dag er den store presentasjonen. Ønsk meg lykke til.
Jeg så at lyset var på i går kveld,
så det var du som jobbet?
Jepp. Siste finpuss.
Ikke glem å bruke en personlig tilnærming.
Med følelser.
Investering er ikke linket med følelser, pappa.
Der tar du feil.
I forretninger er det X-faktoren som avgjør suksess eller fiasko følelser.
For eksempel,
du må lese klientene dine.
Foretrekker de å høre rene
og enkle ord, eller pretensiøse?
Derfor bør du bruke følelser.
Mener du pretensiøs som deg?
-Hvorfor svarte du? -God morgen!
Pretensiøs som å bestille lammekoteletter
-helt fra New Zealand. -Hei, det er ikke pretensiøst.
Jeg liker bare kvalitetskjøtt.
Jeg bestilte lammekoteletter.
Du lager mat i kveld, ok?
Kult. Jeg skal lage noe godt, så magen din blir større.
Wulan.
Hørte du et dunk i går kveld?
Ja.
-Ser du? -Et høyt dunk.
Wulan hørte det også, vennen.
Det vekket meg.
Hørte du det óg?
Men det er ikke tilfellet med faren din.
Selv den høyeste lyden i verden
vil aldri vekke ham når han sover.
Må ha vært en bilulykke eller noe.
En bilulykke oppå et hus? Tullprat.
God morgen!
-God morgen! -Jeg hørte skritt også.
God morgen!
-Kom og spis frokost. -Leste du hele natten, Wisnu?
Nei, pappa.
Men jeg våknet av en lyd, så jeg fikk ikke sove igjen.
Ser du? Det betyr at det bare var du som sov som en stein.
-En stein? -Alle hørte det unntatt deg!
Hva vil du ha til frokost?
Toast, takk.
-Takk. -Mamma, appelsinjuice?
Unnskyld meg. En pakke til Madam.
Å ja.
Sett den i stua.
-Ja, frue. -Takk, Ipah.
Wulan!
Se på toasten din.
Larver. Hvordan kom de seg hit?
Larver?
Hvordan...
-Hvordan kom de dit? -Kjære.
Gå opp dit og sjekk.
Sånn, sett det opp ordentlig så du ikke faller ned.
Hva er det?
Rolig.
Vær forsiktig, Harun.
Hva er det, Harun?
Ringte ikke jeg skadedyrkontroll her om dagen?
Fant du noe?
Er det noe der?
-Fant den, sir. -Hva er det?
Den er enorm!
-Hva? -Hva fant du?
-Forsiktig. -Hva er det?
Ro deg ned, kjære.
Hva er det?
Hvordan havnet den der?
Hva er det?
Hvordan havnet en død sibetkatt der?
-Den er full av larver. -Jeg kan ikke.
-Jeg stikker. -Kast den.
-Kast den, Harun. -Ja, sir.
-Hvordan havnet den der? -Aner ikke!
-Wulan, ring skadedyrkontrollen. -Skal bli, pappa.
-Jeg drar på jobb nå. -Kjør forsiktig!
-Kjære? -Nei!
-Det går bra, kjære. -Er den ute ennå?
Harun fjernet den,
den må bare vaskes.
Har du regnet på firmaets profitt fra i fjor?
-Jepp. -Ok.
-Årlige prognoser? -Ferdig.
Greit.
-Forholdet mellom gjeld og eiendeler? -Også ferdig.
Beklager, du kjenner meg.
Vi snakker om Mrs. Liliana her, storfisken.
Kan vi få tak i henne, vil andre investorer på samme nivå følge etter.
Og døren din til junior-partnerskap vil være åpen.
Slapp av, Otto. Jeg skal vinne hjertet hennes.
Ikke vær redd, ok? Vi ses snart.
Ikke noe press.
Disse firmaene er virkelig
verdt å investere i, frue.
Men vi synes du skal tildele den største investeringen
til PT London Borneo, eller Lonbor.
Du har sikkert hørt om dem, et palmeforedlingsfirma i Kalimantan.
Basert på vår vurdering, vil du med Lonbor
få en gjenomsnittlig årlig avkastning.
på fem prosent per år.
Det Otto mener er at vi har kalkulert
at du kan få fem prosent profitt hvert år, med PT Lonbor.
Nå skjer det!
Det er sånn du forklarer ting.
Du trenger ikke å bruke store, engelske ord.
Jeg forstår ikke.
Hva heter du, jenta mi?
Wulan, frue.
Otto, jeg vil at hun alltid skal være på mitt team, ok?
Ellers slår jeg deg i hodet.
Ja, frue.
Send meg detaljene.
Ja, frue. Jeg sender dem nå.
Send meg e-post også.
Skal bli, frue.
Dette er mild irritasjon.
Det er forårsaket av...
Her er greia.
Jeg kan ikke gjøre noe
om du velger å bli hjemme.
Jeg foreslår at du drar til sykehuset.
Når jeg finner årsaken,
-blir det... -Nei, jeg drar ikke.
Pappa, ikke vær sånn.
Takk for at du kom, doktor.
Hvil deg litt.
-Jeg følger deg ut, doktor. -Takk.
Ikke bry deg om ham. Jeg beklager oppførselen hans.
Det går bra.
Men neste gang han har smerter,
bare ta ham med til sykehuset.
Greit.
Da drar jeg.
Takk.
Det var helt vilt, Wulan!
Vet du hvem hun er?
Storfisken fra Semarang.
Det stemmer.
Alt hun investerer i, fungerer alltid.
Og du fikk henne! Pokkers bra jobbet!
-Pokkers bra jobbet! -Takk, Otto.
Beklager, jeg ble for ivrig.
Får vi virkelig henne, får vi en flott portefølje.
Som betyr store tall! Så mange nuller!
Vær så god, fortsett. Jeg har en date med golfkølla mi.
Ha det gøy!
Hei, Prita.
La oss spise middag.
Hva er det med deg?
-I kveld? -Jepp.
Beklager, vi må ta det en annen gang.
Jeg må lage en rapport.
Du er så teit. Du jobber alltid.
Se hvem som snakker.
Jeg lover å ikke stikke neste gang.
-Greit. -Ok, ha det.
Hallo?
Hallo? Hvem er det?
Wulan?
Faren min er på sykehuset etter at han fant ut
at du avlyste bryllupet vårt.
Du er egoistisk!
Vær så snill.
Jeg ber ikke om full refusjon,
bare litt av det.
Ja.
Ikke ta full pris, i det minste.
Selvfølgelig ville jeg ikke at min datters bryllup skulle avlyses.
Ikke sant?
Men det skjedde,
vi kan ikke gjøre noe.
Ja, jeg vet det.
-Hei, du er hjemme. -Det er sikkert en vinn-vinn-løsning.
-Ja, pappa. -Klar til å lage mat?
Ja, jeg tiner opp lammekoteletten.
Hvorfor gjorde du det? Mamma blir sint.
Jeg gjør henne en tjeneste, og deg også.
Så dere kan gå videre.
Så dere kan fokusere på andre ting.
Det er ikke så lett, pappa.
Jeg har skapt problemer for så mange, spesielt mamma.
Hun må avlyse så mange ting.
Det er greit, det vil holde henne opptatt.
Vær snill mot kona di.
Jeg bare tuller!
Du trenger ikke å være så alvorlig.
Wulan.
Jeg må snakke med deg.
-Forsiktig. -Om hva da?
Om hva da?
Du kan ikke ha sånn skyldfølelse,
ok?
Hør her.
Jeg, moren din og broren din ble definitivt påvirket
av avgjørelsen du tok.
Men du kjenner situasjonen din bedre enn noen.
Så lenge du er sikker på at du tok rett avgjørelse,
må du gå for det.
Vi, som familie, vil støtte deg.
Ok?
Smil for meg.
Det er jenta si.
Bra.
Takk, pappa.
Og takk for rådet tidligere.
Det funket med en personlig tilnærming.
Ser du? Jeg har alltid rett.
Vær så snill, det var bare den ene gangen.
-Hei, det er der du tar feil. -Nei!
Esa!
Pappa? Hva er galt?
Esa, øynene mine gjør så vondt!
-Ro deg ned, -Det gjør vondt.
la oss sette oss først.
La oss dra til sykehuset som legen sa, ok?
Vent her, la meg ringe ham,
i tilfelle han fortsatt er her.
Vent her!
Hallo, doktor, hvor er du?
Har du kommet langt?
Esa!
-Esa! -Hva er galt, pappa?
-Øynene mine gjør så vondt! -Pappa!
Hold ut, pappa.
-Esa... -Vi er nesten fremme, pappa.
Doktor?
Vent utenfor, sir.
-Sykepleier? -Ja, doktor.
Unnskyld meg, sir.
La meg ta en titt, sir.
Det gjør vondt.
Hvor lenge har det vært sånn?
Det gjør vondt.
Ikke vits i å skjule dem for meg.
Hvilken prøve har du i morgen?
Fysikk. Det er den siste.
Etter det er jeg fri.
Virkelig?
Husk hva du lovet.
Når det ikke er flere prøver, ingen flere piller.
Ja, jeg lover.
Ikke gi meg tomme løfter.
Jeg lover at dette blir den siste, søs.
Er det til mamma og pappas bryllupsdag?
Ja, jeg kjøpte dem.
Jeg tenkte du ville bidra på gaven min.
Ja.
Men du må kjøpe kortet.
Ok, jeg kjøper et.
Du må også pakke den inn perfekt, ok?
Anse det som gjort.
Og hva med kaken?
Hvilken kake?
-Glemte du det? -Tuller! Jordbærkake?
Du kan ikke gjøre dette mot meg.
Jeg har gjort mitt.
Jeg er ikke ansvarlig for din endeløse gjeld.
Det er ikke lenger mitt ansvar.
Wulan?
Er det heksa igjen?
Hvem ellers?
Da går jeg.
Vi ses til middag!
Er det alt du har, pappa?
Ikke vær kjepphøy. En mesters mentalitet kan snu alt på hodet.
Vent og se.
-Hvilken mentalitet? -Wisnu.
Jeg spilte golf
-med onkel Rudi i går. -Og?
Han sa at Michael vil være best i klassen igjen dette semesteret.
-Hva? -Jepp.
-Det var det han sa. -Si til ham
at denne gangen er Michael nummer to, og jeg øverst.
-Er du sikker? -Selvfølgelig!
Her om dagen, under prøven, var det så tydelig at Michael slet.
Og du?
Slet du?
Selvfølgelig ikke. Jeg studerte hardt.
Og...
…Michaels søster er ganske søt.
Nei, jeg foretrekker den andre.
-Den eldre jenta? -Hei, pass deg!
-Du jukset. -Ser du?
Ser du? Jeg sa det ville snu!
Gå og hent en drink til meg!
Nam!
Lammekoteletter er på vei.
Medium stekt, takk.
Greit.
Men du må ta oppvasken, og den må være gjort ordentlig. Avtale?
Greit, det er lett som en plett.
Ikke søl, Wisnu!
Jeg må skynde meg, pappa jukser!
-Hvor er drinken min? -Alltid så uforsiktig.
Rosmarin.
Lammekoteletten er avlyst.
-Hva? -Hvorfor?
Pappa, du burde ta en dusj.
Rart, hvordan kom larvene seg dit?
Hva? Larver?
Hvor kjøpte du det, pappa? Er det ikke fra det vanlige stedet?
La oss bestille pizza eller kyllingvinger.
Det er sprøtt når du tenker på det.
Det var larver der oppe,
og på kjøttet vi nettopp kjøpte.
Kanskje noen "sendte" det.
-Som en leveranse? -Tullprat.
Hva snakker du om?
Det var ikke det jeg mente.
Det skjedde med vennen min, Rika.
Den eldre jenta, Rika?
-Hvem? -Spør ham.
Ja, Rika, den eldre jenta.
Ser du? Jeg har rett igjen.
En kveld hørte alle hjemme hos henne et høyt smell.
Det vekket lillebroren hennes og holdt ham våken hele natten mens han gråt.
Babyen var sulten.
Det er ikke noe rart med det.
Hvis babyen våkner og gråter, er han sulten.
Det var ikke det jeg mente.
-Du tenker for mye. -Jeg er enig.
Neste dag ble Rikas far lam.
Det kom slim ut av beina hans. Det stinket.
Slutt, Wisnu, vi spiser.
Mamma, jeg mener det!
-Det kan være diabetes. -Pappa har rett.
Ipah, ta med hele flasken.
Da de tok ham med til legen, rakk legen opp hånden.
Sånn?
Det var ikke det jeg mente, pappa.
-De fant ikke årsaken til sykdommen. -Hør på ham.
Jeg lytter, men han sa at legen rakk opp hånden!
Det var bare et uttrykk, pappa.
Hør hele historien.
Ja, ja. Greit. Jeg beklager, ok?
Legene så ikke hva det var.
Rika sa at det var en slags svart magi noen brukte.
-Svart magi finnes ikke. -Ja.
Ikke sant?
Selvsagt gjør det det.
Det var en forbannelse.
Forbannelse?
Sier du at det var svart magi?
Rikas far døde ikke lenge etter det.
Han døde på grunn av sykdommen.
Eller kanskje alderdom.
Måtte han hvile i fred.
Men jeg husker
at da jeg var liten, i landsbyen min,
var larver alltid forbundet med svart magi.
Ser du? Mamma tror meg.
Det var ikke det jeg mente. Jeg forteller bare en historie.
Hold deg til å tro på Gud, ikke magi.
Jeg vet ikke om svart magi eksisterer eller ikke.
Jeg har ikke sett det selv,
og jeg håper jeg aldri ser det.
-La oss bytte tema. -Kjære.
Du bør se på meg, ikke sant?
Ekkelt!
Ikke sant, kjære?
For en teit pappavits.
Mamma pleide å se på meg...
-Hvordan? -Som dette.
Kom igjen, la oss ta en selfie.
Jøss, pappa vil være kul.
Fedre kan også være kule.
-Til sosiale medier? -Selvsagt!
Jeg er ikke i bildet.
Sånn, ja.
Én, to, tre.
Ja.
-Det er kanskje ute av fokus. -Ble det bra?
-Hva blir bildeteksten? -Svart magi.
Fordi vi snakket om det.
Det er ikke morsomt, kjære.
-Det ble flott. -Virkelig?
Å, kjære Gud!
Ipah, ta en titt.
Det er en flaggermus, sir, frue.
Hvorfor det?
Den var sikkert full på vin,
så krasjet den i vinduet.
-For en teit vits, pappa. -Seriøst.
Kjære.
Det ga mening, ikke sant? Den er sikkert full.
Ser bra ut.
Dette også. Bra.
Det ser ut som infeksjonen er bedre.
Bare fortsett å ta antibiotika.
Da drar jeg.
-Pass på ham. -Takk.
Bare ring på om du trenger noe.
Ja, sykepleier.
Kan du skru av lyset?
Så faren min kan hvile.
-Greit. -Takk.
Esa?
Ja, pappa?
Hvordan føler du deg?
Det er bedre nå.
Esa.
Jeg har prøvd
å leve et så godt liv jeg kan.
Jeg har hatt ærlige jobber.
Oppdro deg til å bli en god mann.
Men uansett hva jeg gjorde, var det ikke nok til å unnslippe
hele denne greia.
Kom igjen, pappa.
Ikke tenk for mye på det.
Ok?
Du burde bare hvile deg, så du blir frisk snart.
Greit.
Jeg må hente rene klær hjemme.
Kan jeg hente noe til deg?
Nei takk.
Bare gi meg telefonen min.
Vi ses senere, pappa.
Kjør forsiktig.
Så vi landet i Dubai.
Jeg sa til moren din:
"Jeg tror transittloungen er den veien."
Og så sa hun:
"Nei, du tar feil, kjære! Det er denne veien.
La oss bare følge
den gruppen indonesiere."
Hun var sta som vanlig.
-Det kan vi tenke oss. -Så typisk mamma.
-Jeg ga etter for henne. -Og?
Vi fulgte indonesierne.
Jeg lurte på hvorfor vi ikke gikk til transitthallen.
Og tror du ikke,
det var ikke transitshallen,
det var utgangen!
Hvorfor det?
De var en gruppe arbeidere!
-Ikke slå meg. -Beklager, kjære.
Ser du hva staheten hennes fikk oss inn i?
Så vi måtte skynde oss tilbake for å finne denne transitshallen.
Vi løp tilbake, og så...
-Og så hva? -Og?
-Vent litt. -Kom igjen.
For en cliffhanger!
-Hvem er det, mamma? -Aner ikke.
Mistet dere flyet, mamma?
Selvsagt.
Vent litt, Bondan.
Hallo, Ahmad?
Ja, jeg er her. Hva skjer, Bondan?
Jeg er syk.
Og jeg er ganske sikker på at det er svart magi.
Så vær forsiktig. Be en bønn og be om nåde. Angre, Ahmad.
-Vi har nok ikke lenge igjen å leve... -Bondan.
Gå og hvil deg.
Jeg kommer på besøk når jeg kan, ok?
Du trenger ikke å besøke meg.
Jeg vil bare advare deg...
Beklager, Bondan.
Jeg må tilbake til familien min.
-Vi snakkes senere. -Greit.
Hvem ringte deg tidligere, pappa?
En venn fra college.
Han var alltid i trøbbel.
Når han ringer,
ender han alltid opp med å be om penger.
Greit. Jeg legger meg.
-Ok. -Skal jeg bli hos deg?
-Nei, det går bra. -Er du sikker?
Ja.
Ok, god natt.
God natt.
Hei.
Glad i deg.
Pappa?
Pappa!
Pappa?
Ikke kom nær meg!
Pappa, det er meg, Esa.
Esa?
Ja, pappa, det er meg.
Gi meg kniven, ok?
Jeg er lei av dette, Esa.
Jeg orker ikke mer.
Jeg forstår, pappa.
Det er overalt. Jeg klarer ikke mer.
Jeg forstår, pappa.
Gi meg kniven, ok?
Pappa, hva er galt?
Pappa, vi kan finne en vei ut sammen, ok?
Ro deg ned, pappa. Det er meg, Esa.
Kanskje...
…dette er min eneste vei ut.
Vær så snill, gi meg kniven, pappa.
Pappa, vær så snill, gi meg kniven.
Pappa...
Vær så snill, hør på meg!
Herregud!
Pappa…
Tekst: Mari Tufte Juvik