SERIÁL NETFLIX
V sázce je 50 000 dolarů.
K milionu dolarů se přiblížíš jen tak, že budeš mít pravdu, a?
Měla jsem pravdu. Ano. Pracuju pro Levi’s. Vím to.
- Padesát tisíc. - Ano!
- Panebože. - Není to paráda?
Doslova šílené.
Je to šílené, protože můžeš, měla bys a pravděpodobně použiješ,
svůj druhý a poslední zámek.
Jo.
Takže částku zamykáš
a dnes neodejdeš
s méně než 50 tisíci dolary. Co ty na to?
Můžu si koupit žaluzie. I nový gauč. Kočka mi totiž čurá na nábytek.
- Potřebuju nový gauč. To je… - Přestěhuj se.
Představuju si, kde žiješ, a vidím kočkou počůraný gauč.
- Jo. - Žádné kalhoty. Ručníky na okně.
Ty peníze potřebuješ víc, než kdokoli jiný tady. Mám radost za tebe.
Neptám se, jestli zůstaneš, protože zůstaneš.
Přinutím tě zůstat a hrát o 75 tisíc dolarů.
Ty a moje kočka. Vy dva mě nutíte zůstat a hrát dál.
Já jsem vycvičený. Ne jako tvoje kočka.
Sedmdesát pět tisíc dolarů a otázka je:
„Casa Rosada, proslulá svým balkónem, je prezidentským palácem které země?
Za A: Mexiko, B: Portugalsko, C: Španělsko, nebo D: Argentina.“
Katie,
jen ty víš, jestli odpověď, kterou jsi zvolila, je správná, nebo ne.
Jen tam tak stojí. Nic na ní není poznat.
Jde o strategii. Bude lhát?
Uslyšíte jen samé hovadiny, nebo to ví? Tak do toho.
Takže odpověď je za D, Argentina.
A teď historka.
Máma zbožňuje muzikály. Srdečný pozdrav Tině. Tino, zbožňujeme tě.
- Ona… - Je v tom špetka pravdy?
Miluje svoji matku?
Ano!
Žije sama a čte si o gatích na kočkou pochcaném gauči.
Že by špatný vztah s matkou?
Ne, ta je skvělá.
Dobře. Tina miluje muzikály, takže i já samozřejmě miluju muzikály.
V zákulisí jsme si notovaly.
Znám to z Evity od Andrew Lloyd Webbera.
Účinkovalo tam tolik báječných žen.
Prostě je to D, Argentina. „Don't Cry for Me“ a ostatní.
Tak jo. Vyzyvatelé uzamkli své odpovědi.
Než si vyslechneme, jestli ti věřili…
- Katie? - Ano?
- Řekni mi… - Ano?
Je pravda,
že tě matka miluje?
Bože, doufám, že jo.
Byla to pravda a víš, co říkáš,
když říkáš, že je to z Evity a je to za D, Argentina?
Ano, vím. Je to D, Argentina.
Je to tvoje.
Na stole je 75 tisíc dolarů.
Vyzyvatelé, všichni jste odhadli správně,
že Katie zná odpověď.
PŘESNOST
Katie, postupuješ výše.
Neodejdeš s méně než 50 000 dolary,
ale můžeš se rozhodnout a odejít teď se 75 000 dolary,
nebo můžeš zkusit další otázku za 100 000 dolarů.
Ty jo.
- Víš co? - Co?
- Bavím se. Já… - Dobře. Já taky.
Chci hrát dál a sem tam se při tom pomodlíme.
A jo, prostě pokračujeme dál.
- Jo. - Pane jo.
Získává to duchovní rozměr.
Jo.
- Občas je třeba poprosit o pomoc. - To jo, jasně.
- Ježíši, Marie a Josefe, jdeme na to. - Tak jo.
Tenhle Žid právě navštívil kostel. Tak jo. Sto tisíc dolarů a tvoje otázka je:
„Komik Michale Ian Black předčítá
celý román Thomase Hardyho na podcastu, trefně pojmenovaném jak?
A: Nekonečný, B: Osamělý, C: Oddaný, nebo D: Neblahý.
Uzamkla odpověď.
A teď odpověz na otázku.
Thomase Hardyho znám lépe než Michaela Iana Blacka.
U Thomase Hardyho mi největší smysl
dává jeho román Osamělý.
To jsem zvolila a je to správně.
Dobře. Říká, že správná odpověď je B
na základě obsahu knihy, kterou zná.
Teď hovořím k vám třem. Zná odpověď,
nebo je to hovadina?
Vy tři soupeříte v přesnosti.
Tony, znáš Michaela Iana Blacka?
Neznám ani jednoho z nich.
Víš, kdo jsem já?
- Vyrůstali jsme spolu. - To je můj brácha. Hledali jsme tě!
- Mami! - Překvápko.
Ano, dobře.
Jako dvojka Dvojčat.
Je to kompliment, ale cítím se vedle tebe tak starý. Fajn.
Tak co myslíš?
Všiml jsem si, že Katie používá jednu taktiku.
Když zná odpověď, je vždy velmi klidná.
Tentokrát když odpovídala na otázku,
tak viděla, že se spletla.
Zamyslela se a za stoickou tváří jí hlavou běželo:
„Jak je přesvědčím, že mám pravdu?“
Říkám hovadina.
Ale pamatuj, Tony.
Už nám tady dříve lhala.
U otázky číslo tři lhala a tys to nepoznal.
U otázky tři jsem ji ještě studoval. Analyzoval ji, poznával.
- Už rozpoznáš náznaky? Fajn. - Ano.
Aspoň si to myslím.
Řekni mu to. Má pravdu?
Byla to hovadina, jo.
- Tony, vystihl jsi to. - Ano.
- Rozpoznal jsi náznaky. - Já to říkal.
Byla to hovadina. Správná odpověď je Neblahý.
Ale jestli si obě, Ellyn a Alison, myslely, že lžeš,
tak skončíš.
Víš co? Půjdu domů s 50 000 dolarů.
Pobavila jsem se, nic se neděje.
Já se neloučím.
- Jako na rozloučenou. - Jako…
- „Mám jít?“ - Je připravená jít.
Pokud skončí, víte, co se stane?
Co?
Do této chvíle jsme sledovali, kdo má nejpřesnější odhad.
Pokud ty dámy odhalily hovadinu a ona skončí,
Tony, budeš soutěžit o milion.
- Já? - Jo.
- Já? - Jsi nejpřesnější.
- Vážně já? - Vážně ty.
No vidíš.
Snad jste jí nevěřily, protože i já si chci zahrát o prachy.
- Vím. - Tak jo.
- Chceš to zjistit? - Jo.
- Nezníš moc sebejistě. - Nejsem.
- Vážně? - Ne.
Dobře. Takže zkusím Alison.
Stačí, aby ti věřila jen Alison,
zůstala bys tak ve hře a získala 100 000 dolarů.
Alison.
Mluv s ní.
Já o podcastu Neblahý slyšela.
Když se to tam objevilo, já si řekla: „Správnou odpověď znám.“
Ale pak jsi začala povídat a řekla: „Thomas Hardy,
Osamělý mi něco říká,“ a já znejistěla:
- „Napsal Osamělou holubici? Nevím.“ - Jo.
- Ale přesvědčilas mě a já ti uvěřila. - Ano!
PŘESNOST
- Páni. - Sto tisíc dolarů.
Takže 100 000 dolarů.
- Jupí! - Tak jo.
Je to 100 000 dolarů. Šestimístná cifra. Můžeš hned odejít.
Můžeš si teď s sebou odnést 100 tisíc dolarů,
nebo můžeš zůstat ve hře a zkusit získat více než dvojnásobek,
a to 250 000 dolarů. Čtvrt milionu dolarů.
Ale jestli to nezvládneš, pokud zalžeš a uhodnou to,
odejdeš domů s 50 000 dolary. Popřemýšlej nad tím. Těžká volba.
- Jo. - Nevím, co bych dělal.
Já si vždy říkala,
jestli se dostanu do nějaké soutěže, půjdu do toho naplno,
protože, nalijme si čistého vína,
zažiju to jednou za život.
Jestli odejdu s 50 tácy, budu šťastná.
Jestli odejdu s 250 tisíci, hurá, to bude terno.
Takže to zkusím. A víte co?
Když už, tak s plnou parádou.
- Páni. - To jsem celá já.
- Dobře. - Pane jo.
- Panečku. - No teda.
- Šmankote. - Páni.
- Řeknu ti, cos teď udělala. - Co?
Právě jsi zahodila 100 000 dolarů.
Je to tak. Tady je tvá otázka za čtvrt milionu dolarů:
„Který z těchto golfistů je fiktivní postava hraná Kevinem Costnerem,
a ne skutečný profesionální golfista?
Za A: Webb Simpson, B: Tommy Fleetwood,
C: Roy McAvoy, nebo D: Billy Horschel.“
Sledujte jejich výrazy. Jak se dívají. Tony, máš tak upřený pohled.
Nechci rozptylovat.
Tak spusť.
Je to za B, Tommy Fleetwood. A opět historka.
Tina, moje matka, nesnáší herce Kevina Costnera,
tudíž jsem v rámci mladické rebelie zhlédla všechny jeho filmy.
Takže vím, že je to B, Tommy Fleetwood.
Nebylo to v plánu, ale mám to tu říct.
Slyším to v uchu. Kevin Costner je tady.
Ale ne!
- Kevin. - Promiň, Kevine, moje máti tě nesnáší.
Tak jo. Je to… Není tu.
- Přesto mě to mrzí, jestli se dívá. - Já kecal.
Dobře, Ellyn, co si myslíš ty?
Viděla jsem ti ve tváři paniku, když se tam objevil golf,
a i přes ten stoický vzhled, o kterém mluvil Tony,
si nemyslím, že se vyznáš v golfu.
Říkám, že je to hovadina.
A co ty, Alison?
Zahlédla jsem ve tvých očích děs.
A já… prostě jsem to necítila.
- Odpověděla jsi moc rychle. - Jo.
Myslím si, že na tuto otázku neznáš odpověď.
Za mě to je hovadina.
Dva ze tří si myslí, že je to hovadina. Co ty na to?
Kecala jsem. Moje máti Costnera nenávidí
a díky tomu jsem neviděla žádný jeho film.
Dobře.
- Lhala jsi. - Ano.
- Nevěděla, o čem mluví. - Ne.
Nezná filmy s Kevinem Costnerem.
Snad jen Footloose. Ten jediný jsem viděla.
- Footloose a Costner? - Není v tom?
- To je Kevin Bacon. - Kevin Bacon.
Ještě hůř!
A tady se ukazuje, že někdo, kdo si myslí, že Kevin Costner hraje ve Footloose,
má možnost vyhrát čtvrt milionu dolarů.
Když řekneš, že je to hovadina, Tony, jestli jsi to řekl,
vypadne a ty se ocitneš v horkém křesle.
PŘESNOST
Ty budeš soutěžit o milion dolarů, ty odcházet s 50 000 dolary.
Odhadl to. Věřím mu.
Je to na tobě, Tony. Slyšel jsi, co řekla.
Ty dva Keviny od sebe nerozezná.
Nenatočili to znovu? A v tom remaku…
Ne. Prostě…
- Nechme toho. - Asi jo.
- Katie jsem měl celkem dobře přečtenou. - To ne.
A ta panika v obličeji, když se tam objevil golf…
No jo.
Nevěděla jsi, která bije,
ale jak uviděla jméno Costner, já viděl záblesk naděje.
Zatáhla do toho Tinu a já myslel: „Je to pravda.“
- Svoji matku. - Jo.
- Uvěřil jsem jí, protože jsem vě… - Počkej! Tys jí uvěřil?
- Uvěřil jsem jí. - Pane jo.
Dvě stě padesát tisíc dolarů! Čtvrt milionu dolarů!
Jsem nadšený. Zasloužíš si to.
Navždy se ti změnil život.
Já vím!
Můžu něco dodat? Jen drobnost. Aby se dostala až sem,
potýkala se sedmi otázkami. Nevěděla odpověď na tři z nich.
A přesto teď ve své ruce má
dvě stě padesát tisíc dolarů.
- Teda. - Hurá!
Ale hlavně, podívejte se na zeď.
Od milionu dolarů jsi vzdálená jednu otázku.
Tři otázky. Ze sedmi zodpovězených.
Jsi ve třech čtvrtinách cesty k milionu dolarů.
Dvě stě padesát tisíc. Můžeš jít domů. Rozluč se.
Nebo si řekni o další otázku, která má dvojnásobnou hodnotu.
- Panebože. - Další otázka,
ještě jedna odpověď,
nebo další lež, díky které získáš půl milionu dolarů.
Dvojnásobek. Zdvojnásob to, co máš teď.
Nemůžeš odejít s méně než 50 tisíci dolary. To máš uzamčeno.
Garantovaných 50 tisíc dolarů.
Trpím rozhodovací paralýzou. Existuje. Proto nemám žádné kalhoty.
- Tak ty máš rozhodovací paralýzu. - No jo.
Nejdůležitější rozhodnutí v životě a je paralyzovaná.
- Já vím! Ne! - Ztvrdneme tu celý další díl.
Člověk si říká, že když se sem dostane, tak že…
Většinou na všechno řeknu ano. Já…
„Půjdeš do baru na střeše, odkud můžeš spadnout? Bude sranda.“
A já na to: „Ano! Pojďme! Jdeme tam!
Jestli umřu, bude to super. Umřu v baru. Paráda.“
A tohle…
- Můžu mít dotaz? - Jo.
- O čem to mluvíš? - Já nevím.
Tak fajn. Těmhle soutěžícím věřím až moc, než abych je zase tahala za fusekli.
Myslím, že mě prokoukli.
Mám se ráda, věřím si, ale jsem přesvědčená,
že mi těch 250 000 změní život, takže končím.
- Jo! - Ty jo!
Dvě stě padesát tisíc dolarů.
- Gratuluju. - Díky.
Jak báječné to je?
Je to šílené!
- Nádhera, že? - Hustý!
Není to bláznivé? Víš, já nikdy…
- Jedno miluju, víš? Tys třikrát kecala… - Ne!
NEVĚDĚLA TŘI OTÁZKY A MÁ 250 000 DOLARŮ
…ale bylo to tak uvěřitelné, báječné…
Vyšla jsi z toho bez ztráty kytičky. Ostatní ti uvěřili, a to je umění.
Ano, Katie!
Jo, Katie!
Mockrát děkuju. Uvidíme se.
Když došlo na určení,
jestli Katie lhala nebo ne, naším nejpřesnějším vyzyvatelem je…
Alison.
OBA S PŘESNOSTÍ 57 %, ALE ALISON BYLA RYCHLEJŠÍ
Jsem šťastná. Tvořím příběhy ve firmě produkující digitální obsah.
Někde říkají „sejděte dolů,“ ale tady je to nahoru.
Půjdu nahoru.
Pohotové a neotřelé myšlení je doslova to, co mě živí.
Zatímco se loučíme s Tonym, zdravíme nové dva vyzyvatele.
Vědomostní soutěže mi jdou…
ZÁSTUPCE TALENTŮ
…ale chci spíš číst ostatní.
Čím víc žvaníte, tím víc to zní jako lež.
Deset let jsem učil osmáky.
Celý život křečkuju a sbírám fakta jako chorobný sběratel.
UČITEL V DŮCHODU
Jsem dost chytrý na to, abych se dostal do horkého křesla.
Dokáže Alison dojít až do konce,
nebo výhru milion dolarů získá někdo jiný?
Pověz mi o sobě něco, Alison.
- Žiju v LA. - Fajn.
VÝVOJÁŘKA OBSAHU
Jsem vdaná a mám tři překrásné děti.
Vyvíjím obsah pro digitální mediální firmu.
Tvořím obsah pro streamovací službu, co si říká Netflix. Právě teď.
- Digitální mediální firma. - Jo.
- Podívejte na nás. - Vida. Špica.
Než začneme hrát, máme tu dva nové vyzyvatele.
- Jasone? - Ahoj.
Ahoj.
Jsem ze San Diega v Kalifornii. Vyrůstal jsem různě po USA.
Táta byl voják, takže…
- Páni. - Jo.
- Poděkuj mu za jeho službu. - To udělám.
Umíš dobře odhadnout, jestli je k tobě někdo upřímný, nebo ne?
Jo. Poznám, když někdo kecá.
Jeffe, odkud pocházíš?
Původně jsem z Massachusetts, aktuálně žiju v Los Angeles.
A čím se živíš?
Jsem učitel v důchodu.
- V důchodu? Už? - Jo.
Umožní vám to ve 30. Děsný nápad, ale i tak jsem to udělal.
Když se spolu tady o tom bavíme, tak o tobě nic nevím.
Možná je už tohle pohádka, soutěžní taktika.
Ani ty třeba nejsi matkou tří dětí. Oni to neví.
- Ellyn, my už se bavili. - Jo.
Řekni o sobě něco víc.
Taky jsem máma. Jsem podcasterka z New Jersey.
- Jako? - Všichni ostatní na světě.
Dobře, zopakuju to.
Nezapomeňte, že vaším cílem není dostat ji z horkého křesla,
ale sebe do něj.
- A to jedině pomocí přesnosti. - Jo.
Věříte-li, že je to pravda, volte „ano“.
Pokud je to nesmysl, zvolte „hovadina“. Takže můžeme?
- Jsem připravená, Howie. - V sázce je milion dolarů.
To je tolik peněz.
Tak jdeme na to. Otázka za tisíc dolarů:
„Aby se zabránilo dalšímu korodování, ke které proslulé památce
se nesmíte přiblížit na méně než 500 metrů autem na fosilní palivo?
Za A: Tádž Mahal, B: Buckinghamský palác,
C: bazilika svatého Petra, nebo D: Opera v Sydney.“
Přemýšlí nad odpovědí.
Vybere si odpověď a když ji tím uzamkne,
ona, a jen ona, bude vědět, jestli odpověděla správně.
Máme zamknuto.
Poví vám teď, jakou odpověď zvolila.
Bedlivě poslouchejte, ale nejenom to. Taky ji sledujte.
Můžeme?
Prosím o odpověď.
Takže odpověď je A, Tádž Mahal.
V bazilice svatého Petra jsem byla.
Je to uprostřed Vatikánu. Auta tam vůbec nejezdí.
Tam to pravidlo vůbec nemá smysl. Taky si pamatuju, že jsem četla o tom,
jak rychle za poslední roky Tádž Mahal koroduje.
Dávalo smysl, že to bude správná odpověď.
Snažili se Tádž Mahal uchránit před další korozí.
Vy se teď rozhodněte, jestli si myslíte, že ví, o čem mluví, nebo ne.
Jde o tisíc dolarů. Začnu u Alison.
Věděla jsi, o čem mluvíš?
Ano. Vím, že šlo o Tádž Mahal.
Tisíc dolarů.
Všichni tři věřili, že jim říkáš správnou odpověď.
Všichni tři máte stejnou šanci dostat se do horkého křesla.
Fajn, Alison. Teď začínáme hrát.
- Teď zábavná část. - Jo.
Tisíc dolarů. Máš několik možností. Jestli chceš, je tu zámek.
Můžeš si uzamknout tisíc dolarů, protože kdybys později ve hře lhala,
a oni to poznali, tak půjdeš domů. Bez zámku odejdeš s prázdnou.
Pokud zámek uplatníš, odejdeš s tisícem dolarů.
Můžeš taky počkat a použít zámek později,
aby sis tak zajistila větší sumu peněz.
Co uděláš?
Chápu ten impulz uzamknout si aspoň tisíc dolarů.
Dostali jsme se až sem, tak ať z toho aspoň něco je.
Ale chci na to jít strategicky.
Myslím, že nic nezískám, když nebudu riskovat.
Nechám si ten zámek na později.
- Teď. -Risk je zisk.
Zámek si ponechává v záloze. Jdeme teď na 10 000 dolarů.
Takže otázka:
„Každá řada seriálu Volejte Saulovi
začíná černo-bílou montáží Saulova fádního života,
ve kterém vedl co?
Za A: Sbarro, B: Cinnabon.“
Cinnabon, nebo Cinnabun?
- Cinnabon. - Cinnabon.
- Cinnabon? - Cinnabon.
- Cinnabun či Cinnabon. - „Bon.“
Je to „bon“ či „bun“? Je to „bon“?
- Cinnabon. - Nebo „bun“?
Zajímalo mě, kolikrát zvládnu říct „Cinnabon“
Vím. Zbožňuju pach obchoďáku.
„C: Orange Julius, D: Auntie Anne's.“
Přemýšlí o tom.
Volejte Saulovi. Ten seriál miluju.
Zvolila si. Teď vám řekne odpověď.
Jasone, Jeffe a Ellyn, poslouchejte a sledujte ji bedlivě. Prosím.
Vím jistě, že je to A, Sbarro.
Jsem fanynkou Perníkového táty.
Viděla jsem všechny řady a taky prvních pár řad i Volejte Saulovi,
ale bohužel zaostávám, protože jsem měla napilno.
Ale vím naprosto jistě, že vede Sbarro v obchoďáku.
Na začátku seriálu to bylo v Albuquerque, Nové Mexiko.
Tak fajn, to byla její odpověď.
Lže?
Nebo to ví?
Je to hovadina?
Jeffe, začneme u tebe.
Volejte Saulovi se neodehrává v Albuquerque, to musel opustit.
Myslím, že ten seriál neznáš tak dobře, jak se nám tu snažíš namluvit.
Bohužel myslím, že je to hovadina.
Promiň.
Sleduješ Volejte Saulovi?
- Sleduju Volejte Saulovi. - Vidíš?
Sleduje Volejte Saulovi.
Nemohla jsem si jen vzpomenout, jestli v Albuquerque žil,
nebo se tam dostal až po tom rande,
a ten kosmetický salon.
- Velký fanda. - Vidíš?
Jen jsem už pár let nekoukala, jak jsem říkala.
Byla to správná odpověď?
Ne, byla to hovadina. Nevzpomínám si, co vedl.
Správná odpověď byla Cinnabon.
Odpověď jsi teda neznala.
- Neznala. - Šlo o 10 tisíc dolarů.
- Nezamkla sis ani tisícovku. - Vím, že ne.
Ale stačí,
aby jen jeden z nich tvojí hovadině uvěřil
a získáš 10 000 dolarů.
Najde se tu někdo takový? Jasone?
Ano?
Řekni mi, co sis myslel a proč.
Váhal jsem mezi dvěma odpověďmi a když řekla…
Uvědomuješ si, že všichni ty dvě tady zvažují.
Buď to byla hovadina, nebo pravda.
Já si říkal…
„Neznělo to správně. Moc mluvila.“
Ale pak jsem si řekl: „Hergot, já jí věřím.“
- Ano! - Ano!
Jasone, zbožňuju tě. Jason je můj nový oblíbenec.
Deset tisíc je tvých.
- Máš štěstí. Dalas to. - Zbožňuje tě. Věříš tomu?
Ne.
Já ano, protože díky Jasonovi teď máš 10 000 dolarů.
- Jasone. - Je co milovat.
Jasone… Čtvrté dítě pojmenuju Jason. Jen abys věděl.
To beru.
Dobře, Alison.
Stojíš před rozhodnutím.
Můžeš použít zámek a zamkneš si tak 10 000 dolarů,
což ti zaručuje, že bez ohledu na to co se stane,
neodejdeš s méně než 10 000 dolary,
nebo se můžeš rozhodnout zůstat a říct si:
„Zamknu si vyšší částku, ať mám zaručeno více peněz, až odejdu.“
Věřím sice, že risk je zisk, ale taky věřím na prozíravost.
Těch 10 000 si chci zamknout od začátku.
Od chvíle, co jsem sem vkročila. Chci si zamknout 10 000, Howie.
Zamkla si 10 000 dolarů.
Do milionu dolarů nás čeká osm otázek.
Na tabuli je 25 000 dolarů. Další otázka:
„Neboť i světlo cestuje určitou dobu,
když vzhlédnete na noční obloze k Jupiteru,
vidíte jej ve stavu, v jakém byl před přibližně jakou dobou?
Za A: před pár sekundami, B: před 40 minutami,
C: před 40 dny, nebo D: čtyřmi lety.“
Tohle je věda.
Je to zajímavá otázka.
Právě teď zjistila, zda její odpověď byla správná, nebo ne.
- Víš to jen ty. - Vím to jenom já.
Dobře. Alison?
Ano, pane.
- Odpověz na otázku. - Tak jo.
Mému prostřednímu synu Jackovi je 11
a když měl přibližně čtyři až šest let, byl posedlý planetami.
Takže jsem musela přečíst hromady knih o planetách, hvězdách i souhvězdích.
A všechny tyhle až k uzoufání nudné věci.
O tom, jak rychle cestuje světlo, jsme se dozvěděli dost.
A vím, že od Jupiteru
to bylo odhadem mezi třemi až pěti roky.
Když jsem viděla „před čtyřmi lety“, já věděla, že je to správně.
Ví, o čem mluví?
Dobře, Jasone. Začneš jako první.
Pěkně ses snažila to přikrášlit, ale je to hovadina.
Promiň, světlu to netrvá čtyři roky.
O tom říkám, že je to hovadina. Promiň.
Jeffe, co ty?
Musím říct,
že přijít sem a vysvětlit to tím, že: „Přečetla jsem tolik knih,“
nemyslím si, že tak konkrétní informace jsou v knihách pro děti.
Říkám hovadina. Vlastně neskutečná. Jo.
Protože si myslí, že informace z knih prostě nezískáš.
Vždyť to jsi řekl.
- Proto jsem přestal učit. - Ano.
Jako: „K čemu to je? Pryč s tím.“
- Buď ke mně upřímná. - Ano.
Znala jsi odpověď na tu otázku?
Neznala jsem na ni odpověď. Totálně jsem kecala.
Věděla jsem, že cestovat ke hvězdám trvá dlouho.
Zpanikařila jsem a zmáčkla „čtyři“.
Hned potom jsem si ale uvědomila: „Ne, musí to být blíž,“ takže…
Byla to hovadina. Správná odpověď je před 40 minutami.
Teď ses ocitla v pěkné kaši.
Pořádné kaši.
Jason to označil za hovadinu.
Jeff to viděl stejně.
Tvůj osud je v rukou Ellyn.
Jestli to Ellyn označila za hovadinu, končíš s 10 000 dolary.
Ale pokud ti Ellyn uvěřila, přiblížíš se o kousek k milionu dolarů.
Je tohle tvoje konečná?
Došlo ti štěstí?
- Jak to zjistíme? - Ale ne.
Je to tak napínavé! A to je jen jeden díl.
Ale další se už blíží.
A tam to taky zjistíte, protože tohle je Hovadina.
Překlad titulků: Kateřina Marko