СЕРІАЛ NETFLIX
На кону 50 000 доларів.
Єдиний спосіб наблизитися до мільйона — правильна відповідь, і це…
Я мала рацію. Так. Я працюю на Levi’s і пригадую це.
-50 000 доларів. -Так!
-Боже мій. -Як тобі?
Це божевілля.
Так, це божевілля, бо ти можеш — маєш — скористатися
другим і останнім замком.
Так.
Ти блокуєш виграш, тож не зможеш піти сьогодні
з меншою сумою, ніж 50 000 доларів. Що думаєш?
Я зможу купити справжні жалюзі й новий диван. Кіт не ходить у лоток.
-Тому потрібен диван. Це… -Тобі треба переїхати.
Уявляю місце, де ти живеш. Обдзюрений диван.
-Так. -Одні сукні. Рушники на вікнах.
Тобі ці гроші потрібні більше, ніж будь-кому тут. Я за тебе радий.
Не питатиму, чи йтимеш далі, бо ти йдеш.
Я змушу тебе залишитися й позмагатися за 75 000 доларів.
Ти й мій кіт змушуєте мене йти далі.
Я привчений — не такий, як твій кіт.
75 000 доларів. Питання:
«Каса-Росада,
відома своїм балконом, — це президентський палац якої країни?
А — Мексика, Б — Португалія, В — Іспанія, Г — Аргентина».
Кейті.
Ти знаєш, правильну відповідь ти вибрала на екрані чи ні.
Вона просто стоїть. Нічого не видає.
Вона збирається збрехати?
Усе, що ви зараз почуєте, — брехня? Чи вона дійсно знає? Уперед.
Відповідь — Г, Аргентина.
А тепер байка.
Моя мама дуже любить мюзикли. Привітаймо Тіну. Тіно, ми тебе любимо.
-Тож вона… -Хоч це правда?
Вона любить свою матір?
Так.
Живе сама на обдзюреному дивані,
читає про штани. Проблеми з мамою?
Ні, Тіна чудова матір.
Добре. Тіна любить мюзикли, тому, звісно, і я їх люблю.
Ми ще співали за лаштунками.
Я знаю це з мюзиклу «Евіта» Ендрю Ллойда Веббера,
де було багато чудових жінок.
Відповідь — Аргентина. Пісня Don’t Cry for Me, щось таке.
Добре. Суперники зробили вибір.
Та перш ніж почуємо, чи вони повірили…
-Кейті. -Що?
-Скажи мені. -Що?
Це правда, що
мама любить тебе?
Боже. Сподіваюся.
Це правда? І чи була ти чесною, коли говорила,
що це згадують у п’єсі «Евіта» і відповідь — Г, Аргентина?
Так. Г, Аргентина.
Ось так.
На екрані 75 000 доларів.
Суперники теж мали рацію, коли думали,
що Кейті знала відповідь.
Просуваєшся.
Ти забереш щонайменше 50 000 доларів.
Але якщо вирішиш піти прямо зараз, матимеш 75 000.
Або переходь до наступного питання на 100 000 доларів.
-Знаєш що? -Що?
-Я балдію. Я… -Як і я.
Я продовжу грати, і ми молитимемося.
Так, ідемо далі.
-Так. -Ого.
Стаєш дуже побожною.
Так.
-Іноді треба просити про допомогу. -Справді. Треба.
Отець, Син і Дух. Добре.
-Поїхали. -Гаразд.
Цей єврей щойно сходив до церкви. Поїхали.
100 000 доларів. Твоє питання…
«Комедіант Майкл Йен Блек
читає весь роман Томаса Гарді в подкасті, який доречно називається:
А — Infinite, Б — Lonesome, В — Devoted, Г — Obscure».
Вона вибирає відповідь.
А тепер відповідай.
Я більше знаю про Томаса Гарді, ніж про Майкла Йена Блека.
Найбільше з Гарді та його романами,
як на мене, в’яжеться Lonesome.
Що я й вибрала, і це правильно.
Гаразд. Вона каже, що відповідь — Б,
виходячи з того, що знає про його книги.
Знову ж таки, питаю у вас трьох. Вона знає відповідь?
Чи це брехня? Ви маєте бути точними.
Тоні, ти знаєш Майкла Йена Блека?
Нікого з них не знаю.
Знаєш, хто я?
-Змалечку. -Брате!
Ми тебе шукали!
-Мамо! -Сюрприз.
Гаразд.
Це як у «Близнюках» 2.
Знаю, це комплімент, але ти змушуєш мене почуватися старим.
Гаразд. Що скажеш?
Я помітив, що в Кейті є тактика.
Коли вона знає відповідь, то не показує емоцій.
Цього разу вона дала відповідь,
подивилася й, здається, зрозуміла, що помилилася.
Тож вона задумалася, тримаючи обличчя:
«Як переконати їх у моїй правоті?»
Тому не вірю.
Але згадай, Тоні.
Вона вже брехала.
У третьому питанні вона збрехала, а ти не помітив.
Тоді я ще вивчав її,
на третьому питанні. Вивчав, записував.
-Ти ловив сигнали? -Так.
Я так думаю.
Скажи йому. Він правий?
Це була брехня. Так.
-Тоні, ти вгадав. -Так.
-Ти бачив. Уловив сигнал. -Я ж казав.
Це була брехня. Правильна відповідь — Obscure.
Якщо і Еллін, і Елісон думають, що ти брешеш,
тоді ти покидаєш шоу.
Тоді знаєте що? Я йду з 50 000 $.
Я гарно провела час, усе добре.
Я ще не прощаюся.
-А вона вже. -Я майже сказала:
-«Хочеш, щоб пішла?» -Вона готова.
Якщо вона піде, знаєш, що буде?
Що?
Ми рахуємо, хто був найточнішим від початку гри.
Якщо вона піде, якщо дівчата розкусили брехню,
ти, Тоні, отримаєш мільйон.
-Я? -Так.
-Я? -Ти найточніший.
-Хіба я? -Та вже ж ти.
Ти дивися.
Краще, щоб ви їй не вірили, бо я теж намагаюся виграти.
-Знаю. -Гаразд.
-Готова дізнатися? -Так.
-Якась ти не впевнена. -Ні.
-Справді? -Так.
Гаразд. Я почну з Елісон.
Якщо Елісон повірила тобі — цього було б достатньо, —
то ти в грі й у тебе 100 000 доларів.
Елісон.
Розкажи їй.
Я чула про подкаст Obscure.
Тож коли побачила цей варіант, подумала: «Це і є відповідь».
А потім ти заговорила, згадала Томаса Гарді й те,
що в’яжеться Lonesome, і я подумала:
-«Lonesome Dove його книга? Не знаю». -Так.
-Але ти мене переконала, і я купилася. -Так!
-Ого. -100 000 доларів.
У тебе 100 000 доларів.
100 000 доларів. Шість цифр. Можеш іти прямо зараз.
Можеш забирати 100 000 доларів зараз.
Або лишайся в грі й позмагайся за суму, що більш ніж удвічі перевищує цю.
За 250 000. Чверть мільйона доларів.
Але якщо ти програєш — збрешеш і тебе спіймають, —
підеш із 50 000 доларів. Подумай. Це непросте рішення.
-Важко. -Не знаю, що б робив.
Я завжди думала,
що якщо потраплю на якесь ігрове шоу, то подвою ставку.
Бо, справді, таке буває раз.
Тож якщо я вийду звідси з 50 тисячами, буду рада.
Якщо заберу 250 тисяч, буде зашибісь як круто.
Тож я спробую. І знаєте що?
Якщо йти, то з блиском.
-Ого. -Ось як я йду.
-Я скажу, що ти зробила. -Що?
Ти щойно відмовилася від 100 000 доларів.
Поїхали. Ось питання на чверть мільйона доларів.
«Хто з цих гольфістів — вигаданий персонаж,
якого грає Кевін Костнер, а не справжній учасник чемпіонату PGA?
А — Вебб Сімпсон, Б — Томмі Флітвуд,
В — Рой Макевой, Г — Біллі Горшель».
Погляньте на їхні обличчя. Як дивляться. Тоні, ти такий серйозний.
Я не відволікаю.
Починай.
Відповідь — Б, Томмі Флітвуд. Знову час історії.
Тіна, моя мати, найменше любила актора Кевіна Костнера.
Тому я, бунтівний підліток, дивилася всі фільми з ним.
Тож я знаю, що відповідь — Б, Томмі Флітвуд.
Це не за планом, але мене попросили.
Щойно через навушник. Кевін Костнер тут.
-Кевіне. -Мені шкода.
Мама тебе ненавидить.
Добре. Його тут немає.
-Усе ж мені шкода, якщо він дивиться. -Я брехав.
Еллін, що скажеш?
Я бачила по лицю, як ти запанікувала, коли зайшлося про гольф.
І хоч ти не показувала емоцій, як говорив Тоні,
я не думаю, що це твоя парафія.
Тому не вірю.
ЕЛЛІН НЕ ВІРЮ
Що ти думала, Елісон?
Я помітила переляк у твоїх очах.
І ти просто мене не переконала.
-Ти швидко відповіла. -Авжеж.
Гадаю, ти не знаєш відповіді на це питання.
Я вказала, що не вірю.
Отже, двоє з трьох уважають, що ти брешеш. Це так?
Я брехала. Мати дійсно ненавидить Костнера.
У результаті я не бачила жодного фільму з ним.
Гаразд.
-Ти брехала. -Так.
Її історія — маячня.
Вона не бачила кіно з Кевіном.
Я бачила лише «Вільні», єдиний фільм.
-«Вільні». Кевін Костнер? -Не він?
-Там був Кевін Бейкон. -Бейкон.
Ще краще!
Ось приклад, як людина, яка вважає Кевіна Костнера зіркою «Вільних»,
має шанс виграти чверть мільйона доларів.
Якщо ти не повірив, Тоні,
вона піде, а ти станеш на її місце.
Ти змагатимешся за мільйон доларів. Ти підеш із 50 000.
Він угадає. Я в нього вірю.
Усе залежить від тебе, Тоні. Ти чув її слова.
Для неї всі Кевіни як один.
Хіба це не рімейк, у якому…
Ні. Просто пора зупинитися.
Я б припинив.
-Тож я мав рацію щодо Кейті. -Так.
На обличчі читалася паніка через гольф.
Так.
Геть не твоя тема.
Потім ти помітила Кевіна Костнера, з’явилася надія.
Тоді згадала Тіну, і я подумав: «Це правда».
-Тіна — мати. -Так.
Тож я повірив їй, бо повірив…
Чекай! Ти їй повірив?
-Я їй повірив. -Ого!
250 000 доларів! Чверть мільйона доларів!
Я такий радий. Ти дійсно цього варта.
Твоє життя змінилося назавжди.
Знаю!
Можна щось сказати? Щоб дійти сюди,
вона відповіла на сім питань, неправильно — на три.
А втім, зараз у неї в руках
250 000 доларів.
Що важливіше: поглянь на екран.
Три питання відділяють тебе від мільйона.
Три питання. Ти вже пройшла сім —
три чверті шляху до мільйона доларів.
250 000 доларів. Можеш забирати і йти. Попрощайся.
Або подвоюй цю суму, давши відповідь на наступне питання.
-Боже мій. -Ще одне питання.
Ще одна відповідь.
Навіть ще одна брехня може принести тобі півмільйона доларів.
Подвоюй те, що вже маєш.
Ти не поїдеш із менш ніж 50 000 доларів. Цю суму заблоковано.
Матимеш 50 000 доларів гарантовано.
У мене параліч рішень. Це проблема. Тому в мене немає штанів.
-Тепер у тебе параліч рішень. -Я знаю.
Найважливіше рішення в житті, і тебе паралізувало.
-Так. Я знаю! Ні! -Ми візьмемо участь ще в одній серії.
Коли приїжджаєш сюди, кажеш собі:
«Я відкрита до всього». Наприклад, чую:
«Хочеш у бар на даху, з якого можна звалитися? Буде весело».
І я така: «Так! Ходімо в бар!
Якщо помру, не страшно. Помру в барі. Круто».
А це…
-Можна спитати? -Так.
-Про що ти говориш? -Не знаю.
Гаразд. Я надто впевнена в цих учасниках, щоб знову плести сім мішків вовни.
Гадаю, вони мене розкусили. Я себе люблю. Я в себе вірю.
Та думаю, що 250 000 доларів змінять моє життя, тому я йду.
250 000 доларів.
-Вітаю. -Дякую.
Як тобі?
Це божевілля!
-Хіба не чудово? -Дико!
Хіба не дико? Знаєш, я ніколи…
Саме це мені й подобається в цій грі.
-Ти не знала багато відповідей. -Ні!
Але ти така чудова, викликаєш довіру.
Здаєшся дуже доброю душею. Люди тобі вірять, і це вміння.
Так, Кейті!
Так, Кейті.
Дуже дякую. До зустрічі.
А суперник, що визначав,
говорить Кейті правду чи брехню, найточніше, —
це Елісон.
Я рада, що вийду на місце Кейті.
Я керую розробкою сценарію в компанії, що створює контент.
У деяких шоу кажуть спускатися. Та тут навпаки.
Я піднімуся.
Мислити швидко й нестандартно — ось за що мені платять.
Прощаючись із Тоні, ми вітаємо двох нових суперників.
Я добре знаюся на фактах, але намагатимуся буквально читати людей.
Багато базікання означає брехню.
Я десять років викладав у восьмому класі.
Усе своє життя колекціонував факти, як миша припаси.
Я буду досить кмітливим, щоб зайняти головне місце.
Елісон дійде до кінця?
Чи хтось інший забере мільйон?
Розкажи про себе, Елісон.
-Я живу в Лос-Анджелесі. -Так.
Одружена, у мене троє гарних дітей.
Я працюю над розробкою контенту в медійній компанії.
Я зараз творю контент для сервісу потокового передавання Netflix.
-Це медійна компанія. -Так.
-Поглянь на нас. -Ось так. Чудово.
Перед грою хочу представити двох нових суперників.
-Джейсоне. -Привіт.
Привіт.
Я із Сан-Дієго. Дитинство провів у різних куточках США.
Тато був військовим.
-Ого. -Так.
-Подякуй йому за службу. -Обов’язково.
Ти добре розпізнаєш брехню?
Так. Я бачу, коли хтось говорить неправду.
Джеффе, звідки ти?
Я з Центрального Массачусетсу, зараз у Лос-Анджелесі.
Чим ти займаєшся?
Я вчитель на пенсії.
-Уже на пенсії? -Так.
Можна виходити в 30. Жахлива ідея, та я все одно вийшов.
Ніхто не знає, чи ви кажете правду. Навіть не знаю, чи була чесною ти.
Може, хтось уже збрехав і це стратегія.
Може, ти навіть не матір трьох дітей. Вони не знають.
-Еллін, ми вже говорили. -Так.
Розкажи ще щось.
Я теж мама. Я з Нью-Джерсі, створюю подкасти.
-Як? -Будь-хто інший у світі, так.
Нагадаю ще раз,
для вас важливо не скинути її з трону,
а самим зійти на нього.
-Єдиний спосіб — точність. -Так.
Якщо вірите, тисніть «так».
Якщо ні — тисніть «не вірю». Готові грати?
-Я готова, Гові. -На кону мільйон доларів.
Стільки грошей.
Поїхали. Перше питання на тисячу доларів…
«У радіусі 500 метрів від якої відомої пам’ятки закон забороняє
їздити автомобілям на викопному паливі, щоб захистити її від подальшої корозії?
А — Тадж Махал, Б — Букінгемський палац,
В — Собор Святого Петра, Г — Сіднейський оперний театр».
Вона думає над відповіддю.
Вона натисне на відповідь і після цього
лише сама точно знатиме, чи правильний це варіант.
Вона зробила вибір.
Зараз вона розкаже, що вибрала.
Слухайте уважно. Але нагостріть не лише вуха. Спостерігайте.
Готова?
Відповідай.
Відповідь — А, Тадж Махал.
Я вже була в Соборі Святого Петра.
Це у Ватикані. Там ніде немає машин.
Тому немає підстав для такого правила. І я згадала, що кілька років тому читала,
як швидко Тадж Махал роз’їдає корозія.
Тому вирішила, що це правильна відповідь.
Від подальшої корозії хотіли захистити Тадж Махал.
Отже, ви вибрали, правда це чи брехня.
На кону 1000 доларів, тому почну з Елісон.
Ти говорила правду?
Так. Я знала, що це Тадж Махал.
1000 доларів.
Усі троє суперників тобі вірили.
Отже, в усіх вас є шанс вийти на це місце.
Елісон. Тепер починається гра.
-Тепер цікаве. -Цікаве.
1000 доларів. Ось що ти можеш зробити. Хочеш, заблокуй суму.
Можна заблокувати 1000 доларів, бо інакше коли гратимеш далі й збрешеш,
а вони не повірять, нічого не отримаєш.
А якщо 1000 доларів заблоковано, забереш цю суму.
Скористатися замком можна й пізніше,
щоб забезпечити собі більший виграш.
Що робитимеш?
Я розумію, чому виникає бажання заблокувати тисячу.
Коли приїжджаєш сюди, хочеться заробити хоч трохи.
Але я хочу довгої стратегічної гри.
І не думаю, що можна щось виграти, не ризикуючи.
Тому я притримаю замок.
-Зараз. -Хто не ризикує…
Вона не блокує суму, і ми змагатимемося за 10 000 доларів.
Питання таке:
«Кожен сезон серіалу "Краще подзвоніть Солу" починається
чорно-білими кадрами сумного життя Сола, менеджера наступного місця.
А — Sbarro, Б — Cinnabon». Cinnabun. Cinnabon.
«Синабон» чи «синобан»?
«Синабон».
-«Синабон»? -«Синабон».
-«Синобан» чи «Синабон»? -«Бон».
«Бон» чи «бан»? Усе таки «бон»?
-«Синабон». -Чи «бан»?
Хотів багато разів сказати «синабон».
Люблю запах у цій точці.
«В — Orange Julius, Г — Auntie Anne’s».
Вона думає над відповіддю.
Обожнюю цей серіал.
Вона визначилася й зараз дасть відповідь.
Джейсоне, Джеффе й Еллін. Уважно слухайте й спостерігайте. Поїхали.
Я точно знаю, що це А, Sbarro.
Я дивилася «Пуститися берега»,
усі сезони, а тоді — перші сезони серіалу «Краще подзвоніть Солу».
На жаль, потім покинула, бо була дуже зайнята.
Але точно знаю, що на початку шоу він був менеджером у Sbarro в торговому центрі.
Здається, це в Альбукерке, Нью-Мексико.
Гаразд. Це її відповідь.
Вона говорить неправду?
Чи знає?
Це брехня?
Джеффе, ти перший.
Події в «Краще подзвоніть Солу» не в Альбукерке. Він мав звідти поїхати.
Тож гадаю, ти не так добре знаєш цей серіал, як здається.
На жаль, я не вірю.
Вибач.
Ти дивишся цей серіал?
-Авжеж. -Бачиш?
Вона його дивиться.
Я просто забула, чи він був в Альбукерке,
чи приїхав туди після спілкування з жінкою,
а ще про педикюрний салон.
-Я шанувальниця. -Бачиш?
Просто кілька років не дивилася, як і казала.
Тож відповідь правильна?
Ні, я брехала. Не могла пригадати, де він працював менеджером.
Правильна відповідь — Cinnabon.
Отже, ти не знала відповіді.
-Ні. -Питання коштувало 10 000 доларів.
-Ти не блокувала тисячу. -Знаю, не блокувала.
Але треба, щоб усього-на-всього один із них
повірив твоїй брехні, і матимеш 10 000 доларів.
Та чи є хтось такий? Джейсоне.
Так?
Скажи, що ти подумав і чому.
Я коливався між двома варіантами, і коли вона сказала…
Ти ж розумієш, що тут усі коливаються між двома:
брехня або правда.
Я подумав:
«Неправдоподібно. Багато тексту».
Але потім я подумав: «Дідько, я їй вірю».
-Так! -Так!
Джейсоне, люблю тебе. Джейсон тепер мій улюбленець.
Отримуєш 10 000 доларів.
-Щастить. Пройшла далі. -Вона тебе любить. Віриш?
Ні.
Я цьому вірю, тому що зараз завдяки Джейсону в тебе 10 000 доларів.
-Джейсоне. -Є за що.
Якщо матиму четверту дитину, назву Джейсоном. Просто знай.
Згода.
Добре, Елісон.
Вирішуй, чи блокувати суму.
Можеш заблокувати 10 000 доларів,
щоб гарантовано, хоч би як пішла гра,
завершити її зі щонайменше цією сумою.
Або можеш скористатися замком пізніше,
щоб забезпечити собі більший виграш.
Хто не ризикує, дійсно не п’є шампанського, але я також вірю в глузд.
Ідучи сюди, я думала заблокувати 10 000,
якщо випаде така нагода. Будь ласка, Гові, заблокуй 10 000.
Вона блокує 10 000 доларів.
За вісім питань від мільйона доларів.
На екрані 25 000 доларів. Наступне питання.
«Світло подорожує певний час,
тому якщо подивитися на Юпітер у нічному небі,
ви бачитимете його приблизно з такою затримкою:
А — чотири секунди, Б — 40 хвилин,
В — 40 днів, Г — чотири роки».
Наука.
Цікаве питання.
Їй уже відомо, правильно вона відповіла чи ні.
-Знаєш тільки ти. -Тільки я.
Елісон.
Так, пане.
-Відповідай. -Гаразд.
Моєму середньому синові Джеку 11 років. А у віці від чотирьох до шести
він був схиблений на планетах.
Тож мені довелося прочитати
мільйон книжок про планети, зірки, сузір’я
та інші нуднючі речі.
Тож ми багато дізналися про швидкість руху світла.
І я знаю, що від Юпітера —
я прикинула — від трьох до п’яти років.
Побачивши варіант «чотири роки», я знала, що він правильний.
Усе справді так, як вона говорить?
Джейсоне, ти перший.
Ти викручувалася, як могла, бо це повна маячня.
Мені шкода. Світло подорожує набагато швидше.
Я не вірю. Вибач.
Джеффе?
Скажу тобі дещо.
Ти розказувала, що прочитала всі ці книжки.
Не думаю, що в книзі буде така конкретна інформація, якщо вона для дітей.
Не вірю. Це цілковита брехня.
Бо він подумав, що не можна отримати інформацію з книг.
Ось що ти сказав.
-Тому я й покинув навчати. -Так.
Подумав: «Нащо ці книги? Ну їх».
-Скажи чесно. -Так, пане.
Ти знала відповідь на це питання?
Я не знала відповіді. Я вигадала все.
Я знала, що світло довго проходить шлях до нас від зірок.
Тож запанікувала й вибрала «чотири».
Натиснувши, я подумала: «Ні, це не так далеко».
Ти брехала. Правильна відповідь — 40 хвилин.
Отже, маємо дилему.
Ще і яку.
Джейсон сказав, що брешеш.
Джефф сказав, що брешеш.
Твоя доля в руках Еллін.
Якщо Еллін не купилася, у тебе 10 000 доларів.
Та якщо вона повірила тобі, ти продовжиш рухатися до мільйона доларів.
Пора ставити крапку?
Колесо фортуни зупинилося?
-Як нам дізнатися? -О, ні.
Так багато, і лише в одній серії.
Але скоро вийде наступна.
Саме в ній ти й дізнаєшся, бо це «Вірю — не вірю».
Переклад субтитрів: Троцька Ольга