СЕРІАЛ NETFLIX
Тіме, ти знову в знайомій тобі ситуації.
І Блайт, і Тревіс вирахували брехню.
Усе залежить від тієї пані.
Якщо вона не повірила, підеш додому ні з чим.
Але якщо повірила, у тебе буде 10 000 доларів.
Алехандро.
Скажи нам.
Ти купилася на його відповідь?
Маєш мене любити, бо я повірила.
Боже мій.
10 000 доларів твої.
-Стільки любові. -Дякую.
І стільки брехні торує шлях.
-Обіцяю, буде краще. -10 000 $.
Не кажи, що буде краще.
Чому ти вибачаєшся за 10 000 доларів?
Зовсім ні.
Це «Вірю — не вірю», і ти так красиво, майстерно грав,
що маєш зараз 10 000 доларів.
Дякую, хоча я б не називав це красою чи майстерністю.
-Краса в… -Он краса й майстерність.
Я досі маю замок. Можеш заблокувати 10 000 $.
Думаю, заблокую.
-Блокуємо 10 000. -Щоб не шкодувати.
Питання на 25 000 доларів. Ти покинеш шоу із щонайменше 10 000.
Це величезні гроші за те, що ти нічого не знаєш.
-Дякую. -Будь ласка.
Поїхали. 25 000 доларів. Питання:
«Як Ідіна Мензел
жартома представила Джона Траволту на "Оскарі" через рік після того,
як він чомусь назвав її "Адель Дазім"?
А — Джейсон Невінтус, Б — Лавон Барбаруні,
В — Джамал Тавіна, Г — Глом Газінго».
Чудове питання.
Гаразд. Давай відповідь.
Відповідь — Джамал Тавіна, і я знаю це тому,
що моя мама любить Джона Траволту і я так її називав.
Після того випадку тільки так і кличу.
Їй сподобалося. Відповідь — Тавіна.
Гаразд. Усі суперники визначилися. Але почнімо з тебе.
Ти справді називав матір Джамалом Тавіною?
Точно ні. Я її так не називаю.
Гаразд. Ти це вигадав.
Справжня відповідь — «Глом Газінго».
Цікаво, чи суперники купилися на цю історію.
Алехандро.
Я не повірила.
Чому?
Він водив пальцем над екраном, наче вибирав навмання.
То ти орієнтувалася на його рухи пальцем?
Так.
Блайт, що скажеш?
Я теж не повірила.
Він так рухав рукою. До того, як відповісти.
Точно вибирав навмання.
Тобі не повірили ні Алехандра, ні Блайт.
Що важливо. Ти заблокував 10 000 доларів.
Якщо Тревіс тобі повірив, отримаєш 25 000 доларів.
Якщо ні,
це буде третє «не вірю»
й ти виходиш із гри.
-Готовий його слухати? -Певно.
Тревісе, скажи, що ти думав, поки він робив те, що зробив.
Люблю «Оскар». І ти схожий на людину, якій це подобається.
Я подумав: «Він може знати».
Але, гадаю, ти себе видав.
Ти натиснув кнопку й відвів погляд, ніби розчарований.
Через це я не повірив.
Троє не повірили, і це брехня. Отримуєш 10 000 доларів.
Непогано.
-Не так і погано. -Фантастика.
Дякую за гру. Добраніч.
Щасти. До зустрічі.
Вікторини — це моє, але не було помітно. Я нічогісінько не знав.
Це був адвокат, який не дуже вміє брехати.
Було дуже важко. Ті люди, вони чудові,
я їх не переконав, але нічого.
Усіх не переможеш.
Суперники.
З вас трьох найточніше брехню й правду визначав
Тревіс.
Так!
-Підіймайся. -Гаразд.
Боже. Я такий радий. Майже тремчу.
У вихідне.
Я креативний директор у рекламному бізнесі,
тобто постійно вигадую історії, щоб переконувати людей.
Саме цю навичку я й використаю в грі.
Ласкаво прошу.
Дякую, Гові.
Звільніть місце, будь ласка. Дякую.
За десятибальною шкалою у вікторинах я граю на шість із половиною.
А брешу, гадаю, на 9,9 бала.
Тож у цьому й полягатиме моя сила.
Про що думаєш?
-Чуваче, це неймовірно. -Так.
Я щодня приходив зі школи й дивився шоу «Розсміши мене».
Боже мій.
Це шоу, де учасники мають не сміятися,
а коміки їх смішать.
Там був один божевільний, що надихав мене бути клоуном у класі.
Ось він. Це ти.
Так кажеш, наче його тут немає.
Ось чому це здається нереальним.
Знаєш,
я радий, що ти тут і знаєш чому,
бо ти був найточнішим суперником.
А тепер змагатимешся за мільйон доларів.
Розкажи трохи про себе.
Креативний директор.
Одружений із бойовою ірландкою, як казав.
Маю двоє дітей.
Отже, мільйон доларів для тебе багато значитиме, так?
Боже. Так. Я й не уявляю, як це змінить моє життя.
І не треба багато знати, щоб отримати мільйон, так?
Можливо, будуть якісь побрехеньки.
Але, сподіваюся, я знатиму все й навіть не перейматимуся.
Представити тобі суперників?
-Так. -Привітаймо їх.
Шенк, новенький.
Так, пане. Шенк. Аналітик даних із Вашингтону.
-Добре. Моджі. -Так.
-Класне ім’я. -Дякую.
Розкажи про себе.
Мені 27, я живу в Сіетлі, Вашингтон.
Ти вже знаєш Алехандру.
Спершу покажу тобі це.
Це наша грошова драбина.
Від 1000 й аж до мільйона доларів.
Пограймо у «Вірю — не вірю». Поїхали.
Перше питання. На 1000 доларів.
«Що повинні носити
відвідувачі студії Джексона Поллока
на Лонг-Айленді?
А — м’які капці, Б — каски,
В — темні протисонцеві окуляри, Г — свинцеві фартухи».
Він визначився.
Ти й тільки ти знаєш, чи маєш рацію.
Скажи їм відповідь.
Мабуть, ви чули про Джексона Поллока.
Він художник, відомий тим, що малює фактично на простирадлах.
Він бере великі простирадла,
кладе на підлогу й розбризкує фарбу по їх поверхні.
Ви, певно, бачили роботу Поллока в музеї.
Цілком зрозуміло, що якщо ви зайдете в його студію,
де всюди простирадла у фарбі,
вам знадобляться м’які капці.
Моя відповідь — А.
Ви чули, що сказав Тревіс.
Ви слухали, як він це говорив.
Можливо, він якось себе видав.
А може, не було жодних зачіпок.
Вам треба вибрати, вірите ви йому
чи ні.
Моджі, я почну з тебе.
Ти був дуже переконливим спочатку.
Зачепив мене тим, що ти творча людина.
Митець, знаєшся на цьому.
Але потім я тобі не повірила.
МОДЖІ НЕ ВІРЮ
Гаразд, дякую.
Моджі вважає твою першу відповідь брехнею.
Хочеш сказати їй, чи має рацію?
Я говорив правду. Це А.
1000 доларів.
Моджі не єдина думала,
що ти брав обманом.
Усі троє суперників тобі не повірили.
Але це неважливо, бо за правильну відповідь
ти отримуєш 1000 доларів.
Гаразд.
Ти на один крок наблизився до мільйона доларів.
Залишилося дев’ять питань. Можеш заблокувати тисячу.
Використаєш замок чи змагатимешся за 10 000?
Граймо далі, Гові.
Граймо. Прошу: друге питання.
На 10 000 доларів. Ось воно.
«Щоб зробити збори ефективними, Джефф Безос мав відоме правило:
людей повинно бути рівно стільки, щоб на всіх вистачило:
А — дюжини бубликів, Б — ящика пива,
В — двох піц, Г — сендвіча-субмарини».
Він кивав. Послухаймо твою відповідь.
Гові, відповідь — А, десяток бубликів.
Тож, як креативний директор
я працюю над рекламою, працюю з IT-компаніями.
Щойно я побачив варіант про бублики, сяйнула думка,
бо не проходять в IT-компанії збори без бубликів.
Тож я замислився, подумав про інші варіанти, Джеффа Безоса.
Знаєте його. Я подумав,
що на його зборах не буде субмарини чи ящика пива.
Він навіть не дає працівникам пити на роботі, правда?
А двома піцами можна нагодувати багато людей.
Не для малої зустрічі. Дюжина бубликів на 12 людей.
Тож моя відповідь — А.
Ви його чули.
Минулого разу він відповів правильно,
а всі ви не повірили.
Подивімося, як буде тепер.
Знову почну з тебе, Моджі.
Цікаво, чи чомусь навчилася після минулого питання.
Так, я вчуся краще тебе читати, Тревісе.
Ти багато говорив про всі варіанти.
Як на мене, брехнею аж пахне.
Навіть не просто брехня, а аж пахне нею.
Так.
Добряче віє.
Аж здуває.
-Ось що вона прочитала. -Це можливо.
Перш ніж дізнатися, що думають інші, скажи:
ти казав правду чи брехав?
Моджі, ти маєш рацію. Я брехав.
-Ось. Така має бути точність. -Звертайся.
Розумієш, що якщо інші двоє не повірили, ти виходиш із гри.
Ти не заблокував суму. Підеш ні з чим.
Саме так.
Якщо хтось із них тобі повірив, ти в грі
й продовжуєш рухатися до мільйона доларів.
Шенку, що скажеш?
Я працюю в IT, і коли почув,
як ти говориш про людей в IT, що люблять бублики,
як працівник IT й фанат бубликів я зрозумів, що це правда.
Так!
10 000 доларів.
Вибрехався. Дякую, Шенку.
Знаєш, обдурив раз…
Цікаво, що ти подумала, Алехандро?
Обдурив удруге — ганьба мені. Я тобі повірила.
-Я більше тебе не дуритиму. -Чому?
-Треба? Гаразд! -У цьому й полягає суть гри.
Він не знав відповіді.
Як називається ця гра?
Не треба читати зі стіни. Не знаєш, де ти?
-«Вірю — не вірю». -Саме так.
Можна не знати відповіді та отримувати гроші за майстерність брехати,
що робить цю гру кращою й не схожою
на будь-яку іншу на телебаченні.
У тебе 10 000 $.
Можеш заблокувати, щоб забезпечити щонайменше такий виграш.
Також можна використати замок пізніше й гарантувати собі більшу суму.
Так. Знаєш, мама не пустить татка додому лише з десятьма тисячами.
Думаю, поки відкладемо замок.
Не блокуєш.
Отже, 25 000 доларів чи нічого.
Третє питання.
«Яка частина обличчя
детально розглядається в статті "Гарперс Базар" під назвою
"Наука доводить, що це найважливіша риса обличчя"?
А — підборіддя, Б — лоб,
В — ніздрі, Г — брови».
Ти відповів і знаєш, правильно чи ні.
Тревісе, скажи їм відповідь.
Відповідь — Г, брови.
Я пішов у рекламу, бо в дитинстві любив малювати.
Я намалював безліч людей і облич, думав стати аніматором.
І це правда, особливо коли малюєш,
брови показують усе.
Візьмімо коло з прямою лінією рота й двома крапками.
Домалювавши брови, можна зробити сердите обличчя, радісне обличчя.
Сумне обличчя чи налякане. Головне — брови.
Тому відповідь — Г, брови.
Гаразд, суперники визначилися.
Але я хочу почати з тебе, Тревісе.
Ти говорив правду чи брехав?
Я казав правду. Це брови.
Отже, це правда. Ти отримуєш гроші. 25 000 доларів.
Цього разу всі суперники повірили, що ти дав правильну відповідь.
25 000 доларів. У тебе є можливість заблокувати їх,
щоб гарантувати собі щонайменше таку суму виграшу.
Наступне питання вдвічі дорожче.
50 000 доларів.
У тебе добре виходить.
Дві відповіді з трьох правильні, брехня теж спрацювала.
Отже, ти почуваєшся дуже комфортно в грі.
Що робитимеш? Заблокуєш?
Гові, 25 тисяч — велика сума.
Але 50 — ще більша.
Твоя правда. Гарно рахуєш.
Так, розумієш?
Я трохи випробую свою удачу.
Граймо по-великому. Я притримаю замок.
Не використовуєш замок. Отже…
Моджі думає: «Ого».
50 000 доларів або нічого.
Питання номер чотири.
«Який предмет, що підтвердив режисер Девід Фінчер,
можна помітити в кожній сцені, якщо уважно дивитися "Бійцівський клуб"?
А — спрей WD-40, Б — стакан для кави "Старбакс",
В — хитайголова, Г — мікрохвильова піч».
Ти визначився, Тревісе, і знаєш.
Лише Тревіс знає,
правильний варіант він вибрав чи ні.
Відповідай.
Гові, відповідь — Г, мікрохвильова піч.
Я дуже зрадів цьому питанню,
бо я фанат Девіда Фінчера й «Бійцівського клубу».
«Бійцівський клуб» показує свого роду похмуре майбутнє, схоже на сьогодення.
Не майбутнє, радше теперішнє.
Якось я прочитав в інтерв’ю, що мікрохвильовка, яка у фільмі всюди, —
це приклад того, як у цьому майбутньому цінують комфорт,
дрібні задоволення,
забуваючи про дійсно важливі речі
й пристрасть, з якою все робилося раніше.
Відповідь — Г.
Почнемо з центру. Шенку?
Я вірив.
Справді, доки ти не сказав: «Якось я почув в інтерв’ю».
Я готувався. Це туманний вираз.
Такі використовують, коли брешуть.
ШЕНК НЕ ВІРЮ
Туманний вираз? Про подібне й не чув.
Це коли посилаються
на невизначене дослідження, газету
або наводять факти, пов’язані з відповіддю.
-Це туманний вираз. -Скажи.
Він має рацію? Це був туманний вираз?
Бачиш, я часто читаю статті.
Не знаю, як краще про це сказати.
Але, Шенку, ти маєш рацію. Я брехав.
-Шеньці-веньці — чорт у кишеньці. -Так.
Справжня відповідь — Б, стакан для кави «Старбакс».
Там ще двоє.
Зараз у тебе немає жодної страховки.
-Ти не блокував виграш. -Ні.
Як почуваєшся?
Знаєш, це може бути непоганою ідеєю.
Гаразд. Щоб ти залишився в грі, хтось один має купитися на твою розповідь.
Кого з них хочеш почути далі?
З Моджі грати нелегко.
Було важко прорвати її захист.
Може, вона налагодила зі мною якийсь зв’язок.
Цікаво, що вона думала.
Що скажеш?
Я взяла за чисту монету.
50 000 доларів!
Ти ведеш убивчу гру, друже.
-Боже мій, Моджі. -50 000 доларів твої.
Ти не користувався замком.
Моджі тобі повірила.
Це все, що потрібно. Скористаєшся замком?
Чи хочеш і далі лишатися в цьому експресі до мільйона доларів?
Здається, його щойно трохи смикнуло.
А я, знаєте, не люблю турбулентність.
Блокую 50, і продовжуймо.
Гаразд. Вітаю.
Сьогодні ти поїдеш із щонайменше 50 000 доларів. Це чудово.
-Неймовірно. -Для чого тобі 50 000?
Мої діти пішли б у коледж.
-Можливо. -Так.
Або навчай їх удома.
-І лиши собі 50. -Так не піде.
Гаразд. 75 000 доларів. Ось питання.
«Подібно до назви якого штату США
звучить неформальне привітання "доброго ранку" японською?
А — Гаваї, Б — Огайо, В — Айова, Г — Юта».
-Широка посмішка. -Так.
Ти посміхнувся.
Я посміхаюся, бо, здається, винен 15-річній доньці 25 000 доларів.
Вона дивиться аніме й утягує в це мене.
Я часто чую японську й поступово зрозумів,
що «огайо» — це «доброго ранку» японською.
Тому відповідь — Б, Огайо.
Чому тоді винен їй 25 000 доларів?
Бо не отримав би 75 000, якби не навчився цього від доньки.
50 ти заробив сам. Додаткові 25, якщо я правильно зрозумів…
-Це Роу. -Це для дитини.
-Саме так. -Тепер розумію.
-Ми команда. -Так.
Він говорить правду?
Ви чули туманні формулювання?
Твоя донька дійсно принесла тобі 75 000 у вигляді правильної відповіді?
Це цілковита правда, Гові.
Б, Огайо.
75 000 доларів. Ти заробив 50 000, твої діти — 25 000.
-Який вечір. -Так.
Ти на півдорозі до мільйона доларів.
-Це чудово, Гові. -Я знаю.
Можеш забрати 75 000 доларів зараз і поїхати додому.
Але якщо продовжиш, перейдемо до шестизначних чисел.
Боже.
Тревісе, хочеш позмагатися за 100 000 доларів?
Усе або нічого, так? Уперед.
Ми граємо.
100 000 доларів. Поїхали. Наступне питання:
«Кен Дженнінгс пожартував, що Алекс Требек —
це загадка в загадці з чим?
А — вусами в стилі 70-х, Б — легким канадським акцентом».
У мене є.
«В — костюмом Perry Ellis, Г — першокласною посмішкою».
Він відповів.
Ти знаєш, правильно чи ні. Скажи їм відповідь.
Визнаю, ніколи не чув цю цитату,
проте знаю, що Кен Дженнінгс розумний хлопець.
Я сміявся щоразу, коли чув його.
Тому подумав: «Що з цього найсмішніше?»
Ми всі знаємо, що в Алекса Требека були гарні вуса в стилі 70-х.
Був канадський акцент, неперевершена усмішка тощо.
Та я подумав: «Що б сказав Кен Дженнінгс?»
Відповідь — вуса в стилі 70-х, і вона правильна.
Ви всі визначилися.
Моджі, що скажеш?
Ти почав із того, що раніше не чув цю цитату,
тому я гадаю, що не знаєш відповіді.
Цілковита брехня.
-Вибач. -Так, я вгадав.
Кажеш, угадав. Чи гарна це брехня? Шенку?
Тревісе, ми провели багато часу разом.
Я чув, як ти відповідаєш.
Минулого разу ти йшов шляхом виключення,
коли брехав.
Тож я подумав, що ти брешеш знову.
Добре.
Він каже, чим ти себе видав.
-Прошу. -Та чи це так?
Ти говорив туманно? Що це було?
Поділися зі мною цими виразами.
Я міг би повчитися, бо це була брехня.
-То ти брехав. -Так.
Так, Гові.
Правильна відповідь — костюм Perry Ellis.
Міг би й краще, Кене.
-Не сором Кена. -Вибач, Кене.
Ти в хиткому положенні зараз, бо таки збрехав.
Так.
Моджі сказала, що це брехня. Шенк сказав, що це брехня.
Твоє майбутнє в цій грі
в руках Алехандри.
Якщо вона купилася на твою брехню, то принесла тобі 100 000 доларів.
А якщо не купилася,
ти йдеш із 50 000.
Зрозумів? Алехандро, скажи, що ти подумала.
Маю слабинку до вусів 70-х. Я повірила.
100 000 доларів твої.
Алехандро, за це я зголю їх після шоу,
оформлю в бронзі й віддам тобі.
Ось що: можеш іти додому вже зараз.
Узяти 100 000 доларів і піти.
Або спробуй отримати чверть мільйона.
І ще дещо. У мене є інший замок.
Якщо продовжиш, ним можна скористатися для суми від чверті мільйона.
Що робитимеш?
Така можливість буває раз у житті.
Не надіюся на другий шанс заробити мільйон.
Рідко трапляється шанс отримати мільйон доларів,
навіть якщо ні в зуб не знаєш.
-Маєш рацію. -Так.
Гові, ти більше за всіх знаєш про ігрові шоу.
Ти чи не найкращий їх ведучий за всю історію,
можливо, за винятком Вінка Мартіндейла, але я…
Ще один канадець. Чому ви…?
Це можливий виняток. Можливий.
Добре, достатньо сміху за кадром.
Я дивитимуся в цю камеру.
Я знаю, що нас дивляться глядачі по всьому світу,
але зараз я говорю до своєї дружини.
Якщо я втрачу гроші, винен Гові. Бо я, Гові, продовжу.
Змагаймося за 250.
Поїхали. Чверть мільйона доларів.
Ти відповів на шість питань, на половину з них — неправильно.
Але в цьому вся краса гри.
Половина відповідей були неправильними.
І погляньте на екран.
Ми змагаємося за чверть мільйона доларів.
Де, у якій грі таке ще було?
-Цього ніколи не було. -Ніколи.
-Так погано стараєшся — і такі успіхи. -Я передовик.
Так. Твої діти можуть усім хвалитися:
«Мій тато — найкращий у світі брехун».
Поїхали. Ось твоє питання.
«Гімн якої країни, за деякими даними, було вперше написано
кров’ю на стіні тюремної камери?
А — Польща, Б — Бангладеш,
В — Бразилія, Г — Алжир».
Ти вибрав відповідь
і знаєш, правильна вона чи ні.
Озвуч її.
Відповідь — А, Польща.
Мені 51, тому я доволі добре пам’ятаю «холодну війну», яку застав дитиною.
Страшні були часи.
А ще я пам’ятаю величну історію Леха Валенси,
польського сантехніка,
який після падіння комунізму в Польщі
став лідером цієї країни.
Він дійсно написав вірш у камері.
І він став новим національним гімном Польщі. Відповідь — А.
Гаразд. Ви його почули.
Моджі, почну з тебе. Я бачив, як ти визначилася,
поки він говорив. Ти не дослухала.
Так. Здавалося, що ти розповідав історію,
яку вигадував прямо перед нами.
Тож я вказала, що ти брешеш.
-До того, як він закінчив. -Так.
-Він тільки почав. -Тільки почав.
Шенку?
Хто знає сантехніків із Польщі?
Отак ти зібрався вмирати?
Сантехнік із Польщі? Тому я подумав, що це брехня.
Історія правдива. Як це ви не чули про Леха Валенсу?
Гаразд. Моджі не купилася на твою історію.
Як і Шенк.
Ти казав правду чи вигадував? Скажи їм.
Шенку, Лех Валенса справді був сантехніком
і став президентом Польщі, коли та звільнилася від комунізму.
Але це неправильна відповідь на питання. Я брехав.
Справжня відповідь — Алжир.
-Круто. -Він брехав.
-Отже, справи такі. -Так.
Моджі побачила, що це брехня.
Шенку, ти вказав, що це брехня.
-Я почув. -Почув?
А отже, вона точно її вчула.
Хто вчуяв, той винуватий?
Не знаю, чи це так. Але якщо Алехандра не повірила,
ти не в грі.
А сума, яку ти заблокував — 50 000 доларів.
Вона перетвориться на 250 000?
Чи ти щойно втратив 200 000 доларів?
Він зараз так нервує.
Це не маленька сума грошей.
Алехандра
тримає майбутнє Тревіса у своїх руках.
Ви всі розумієте значущість цієї миті?
Що й казати.
Ти й далі
змагатимешся за мільйон доларів?
Чи поїдеш додому?
Не дочекаюся з’ясувати.
У наступному епізоді «Вірю — не вірю».
Переклад субтитрів: Троцька Ольга