СЕРІАЛ NETFLIX
Воррене, ти брехав щоразу.
-Я… -Не дав жодної правильної відповіді.
Це питання коштує 25 000 доларів.
Двоє твоїх суперників не повірили й мали рацію.
Якщо Сем не повірив, покинеш шоу з 10 000 доларів.
Але якщо повірив,
25 000 доларів твої.
Воррене, коли я прочитав цю відповідь, то подумав про те, що й ти.
Якщо ти вчасно, значить — запізнився, якщо рано — вчасно.
Знову ж таки, надзвичайно миле обличчя.
Чекаєш дитину.
Я хотів би тобі вірити.
Але, на жаль, цього разу
я вказав, що брешеш!
Мені дуже шкода. Тебе впіймали на брехні.
Але ти не вийдеш звідси з порожніми руками.
-Ні. -Маєш 10 000 доларів.
Майбутній тато.
-Миле обличчя. -Миле.
І знаєш що?
-Ти чудовий хлопець. -Дякую.
10 000 доларів — гарна фінансова подушка,
що знадобиться, коли маля з’явиться на світ. Я щасливий, у захваті.
Воррен щойно виграв 10 000 доларів.
Чи зможе хтось із вас дійти аж до мільйона?
Скоро дізнаємося. Знаєте, хто спробує?
Найточніший. Знаєте, хто це?
Сем.
У СЕМА Й КІРИ ОДНАКОВА ТОЧНІСТЬ — 67%, ТА СЕМ ШВИДШЕ ВИРІШУЄ
Мені так не терпиться зіграти в брехню.
Я так хвилювався, що не потраплю на гаряче місце.
Боже мій.
Я квір-персона й протягом 15 років приховував це від членів секти.
Гадаю, надурити кількох людей,
що переді мною, під час вікторини,
у які я, до речі, дуже добре граю, — дрібниця.
Ти такий непримітний.
З великої букви.
Суперники й гадки не матимуть, що чули.
Несамовитий Сем прийшов за перемогою.
Розкажи про себе.
Я ріс у секті в Ченекві, Вісконсин.
А тепер живу в Детройті.
Працюю у сфері логістики вдень, а вночі веду найдивніше дреґ-шоу в Детройті.
Здається, я щойно промотав найдивніший документальний фільм,
про який чув.
Скажи, Семе.
Що як тобі пощастить виграти мільйон?
-Що в цьому для тебе? -Це було б неймовірно.
У мене є цуцик Чак, якому потрібна операція на горлі.
Дуже важко бачити, як він страждає.
Я б міг урятувати свого собаку.
Певно, на порятунок собаки не піде весь мільйон.
Так. Тоді, може, я вперше за багато років піду до стоматолога.
Ти не був у стоматолога?
Роками, Гові.
Ти розумієш, у якому суспільстві ми живемо?
Не дуже. Хочеш познайомитись із суперниками?
Залюбки.
Добре. Селлі,
розкажи трохи про себе.
Я психолог із Сіетла, Вашингтон.
А вночі влаштовую вечір вікторини. Стережіться.
-Стережися, Семе. -Рибко!
Ганно, ми вже знайомі. Розкажи ще щось.
Знову тут. Закладаюся, ви не знали, що я виросла у Вісконсині.
-Отакої. -Але не в секті.
Вибач.
Сіаро. Ти в грі новенька.
-Так. -Розкажи про себе.
Який маленький світ. Я теж виросла у Вісконсині, не в секті.
Уперед, дівчатка. Шик.
Зараз у Лос-Анджелесі.
Я помічник сценариста й координатор сценаріїв.
Працювала на фестивалі Ренесансу, веду трансляції у Twitch.
Ти геймер.
-Так. -Це вирішальна гра.
Гаразд.
Готовий пограти в брехню, Семе?
Нумо! Зробімо це!
Знаєш, що означає цей крик?
Ми готові.
Гаразд, Семе. Ось твоє перше питання на тисячу доларів.
«Чому король Карл VI, коли протягом 40 років правив Францією,
забороняв людям наближатися до себе?
А — він мав сильний галітоз,
Б — він боявся, що при дворі були прибульці,
В — у нього не було носа,
Г — він уважав себе скляним».
Сем вибрав відповідь
і дізнався, правильна вона чи ні.
Семе, розкажи про свою відповідь.
Мене мотивувала їжа, а мама була перекладачкою.
Малим, щоб поїсти, я мав говорити французькою.
Через це постійно вчив французьку в школі.
Тому не дивно, що, коли готував одну доповідь,
дізнався про короля Карла VI, який вважав себе скляним.
Моя відповідь — Г, Гові.
Тебе годували, лише коли говорив французькою?
Твій варіант розмовний.
Суперники.
Визначайтеся.
Він говорить правду?
Чи це брехня?
Селлі, що скажеш?
Ти найчарівніший з усіх, кого я зустрічала.
Я улюбленець Америки.
Та коли з’явилося питання,
в очах був страх, наче маєш повертатися в секту.
Ого, Селлі.
Ще він робив паузи й говорив до своїх рук.
-Це його видало? -Так.
-Гадаю, ти брешеш, друже. -Добре.
Ганно, що скажеш?
Я теж подумала, що це брехня.
-Брехня? -Ганно!
Гаразд. Знаю, Семе.
Мені здалося, що ти трохи почервонів, розгубився.
Гарна історія, але я не вірю.
Люба, я не червоний, а соковитий.
Сіаро?
Так. Ти згадала про страх у його очах. Серед варіантів був галітоз.
Ти давно не був у стоматолога. Може, це причина.
Але я подумала, що ти не відповідав прямо.
Згадав про їжу, тоді — про французьку, а потім — про постійне її вивчення.
Міг би почати так:
«Я вивчав французьку, тому знаю це».
Ти не сказав прямо, тому я не вірю.
СІАРА НЕ ВІРЮ
Не повірили всі троє.
Правила знаєте.
Якщо це брехня, а ви всі не вірите,
він іде додому ні з чим.
-Скажи їм. -Ви всі помиляєтеся!
-Що? -Так!
Він уважав себе скляним, народ!
-Що? -Спокійно, пані.
Це не гра.
-Це гра. -Так.
-Добре. -Боже мій.
Не чекали цього, так?
Цього разу.
Ви всі не повірили й помилилися.
Може, їм варто почати мені вірити.
Можливо. У нього 1000 доларів. Я маю замок. Можеш їх заблокувати.
Що робитимеш?
Думаю, ми гратимемо без замка.
-Він без замка. -Без замка.
Без замка й шпінгалета. Поїхали.
За 10 000 доларів.
«Що доктор Спок рекомендував
зробити з ліжечком, щоб дитина з нього не вилазила?
А — перевернути догори дриґом,
Б — намастити вазеліном,
В — накрити сіткою для бадмінтону,
Г — засунути в шафу».
Якщо не знати питання й прочитати відповіді,
уявляється веселе побачення.
Гаразд. Він вибрав відповідь.
Авжеж.
Тепер
він і тільки він знає, правильна вона чи ні.
Скажи їм відповідь.
Добре, народ.
У 50-х роках, коли став відомим доктор Спок,
також популяризували вазелін.
Тож я вибрав Б — намастити дитяче ліжечко вазеліном.
Гаразд.
Сіаро, що скажеш?
Ти сказав «Я вибрав Б», а не «Відповідь — Б».
Це говорить про невпевненість. Гадаю, ти брешеш.
СІАРА НЕ ВІРЮ
Цікавий вибір.
Гаразд. Ганно?
Маю погодитися. Здається, це повна лажа.
Бо минулого разу ти багато розказував
про власний досвід.
Я подумала: «Звідки ти знаєш про Спока?»
Я в це не вірю.
Справді? Що ж, знову те саме.
Двоє суперників не повірили.
Семе, скажи їм правду про свою відповідь.
Це була повна брехня. Я й гадки не мав.
Просто подумав: «О, вазелін!»
Це всі знають: треба накрити ліжечко сіткою для бадмінтону.
Очевидно.
Гаразд. Ти брехав.
Сіара вказала, що це так, як і Ганна.
Минулого разу не повірили всі троє.
Якщо Селлі вважала це брехнею, ти йдеш.
-Так. Геть. -Ні з чим.
Як ти зараз оцінюєш свої шанси?
Здається, Селлі може мене підтримати. Сподіваюся.
-Ми не так граємо. -Я знаю, що ні.
-Вона хоче мільйон доларів. -Знаю.
Селлі, що ти подумала?
Знаєте що? Я теж думала, що це вазелін.
-Ти йому повірила? -Так.
10 000 доларів!
Пишаюся тобою.
-10 000 доларів твої. -Так.
Можеш заблокувати,
або продовжуй і змагайся за 25 000 доларів.
Гратиму за 25. Гарне передчуття.
У Сема гарне передчуття. Було два питання.
Раз помилився. Байдуже. Ти в грі.
На кону 25 000.
Знаєш, Селлі, тепер ти не найточніша.
-Я знаю. -У цих двох нічия.
Хто ж вирветься вперед.
Ось твоє наступне питання, на 25 000 доларів.
«Яку фразу постійно використовують секретні агенти
як пароль для встановлення контакту
з новими особами у фільмі "Тенет" 2020 р.?
А — "Час — це буря, що насувається",
Б — "Чому життя має бути суцільною роботою?",
В — "Ми живемо в сутінках",
Г — "Іноді пісня співається сама".
Гаразд. Відповідь вибрано.
Скажи їм її.
«Тенет» — чудовий фільм Крістофера Нолана,
на який мене затягли на дуже поганому побаченні.
Я вибрав В, «Ми живемо в сутінках».
Я хотів би жити в «Сутінках» і, знаєте, підчепити
Едварда чи іншого Каллена.
Та ця фраза ще й часто звучала у фільмі.
Він дав відповідь.
Але чи правда це, чи він брехав?
-Того разу Селлі вірила. -Так.
Селлі, допоможеш йому знову? Що скажеш?
Знаєш, якщо ти дивився «Тенет», це було погане побачення.
Не думаю, що це так. Ти б не пішов на побачення з такою людиною.
-Добре. -Я тобі не повірила.
Ти брешеш.
-Бреше? -Добре.
Вона не повірила.
Усе гаразд. Тобто…
Чому все гаразд? Скажи їй, чому ти не переживаєш.
Правильна відповідь — В.
-«Ми живемо в сутінках». -Йой!
Що?
Я дівчинка із «Сутінків», що живе в сутінках.
Гаразд. 25 000 доларів його.
-Здаю позиції. -Ти не повірила.
Сіара теж. Але Ганна вказала, що це правда, Семе.
25 000 доларів.
Ти ще не скористався замком. Можеш зробити це зараз, або продовжуймо.
Заблокуймо на операцію для Чак-Чака.
Операція для Чак-Чака, 25 000 доларів.
Гарантована сума. Цуценя знову зможе співати.
Гаразд. А тепер четверте питання, на 50 000 доларів:
«Що таке "Ред Джеммер" — популярна принада для туристів
Національного парку Глейшер у Монтані з 30-х років?
А — водоплавний птах,
Б — екскурсійний автобус, В — гаряче джерело,
Г — сендвіч на грилі».
Гаразд. Він вибрав відповідь.
Озвуч її нам.
Я працював у Монтані, і всі нам казали:
«Ви маєте спробувати "Ред Джеммер"».
Це смачний сендвіч на грилі.
Відповідь — Г.
Ви всі визначилися.
Спитаю в тебе.
Ти казав правду
чи брехав?
-Я брехав. -Ти брехав.
Справжня відповідь — Б, екскурсійний автобус.
Йому хтось повірив? Просто підніміть руки.
Слава Богу!
Так! Слава Ісусу!
На екрані 50 000 доларів.
50 000 твої.
Можеш забирати їх уже зараз і йти, гарантовано.
Або зіграй за 75 000 доларів і ще на крок наблизься до мільйона.
Але якщо гратимеш далі,
збрешеш, а вони тебе впіймають, усі троє,
зможеш забрати щонайбільше 25 000 доларів.
Що робитимеш?
Маю грати за 75 тисяч.
Гаразд. Грає за 75 тисяч.
Уже було чотири питання,
на половину відповів неправильно.
А втім, він грає за 75 000 доларів.
Питання:
«Маючи батька-в’язня,
12-річний Чарльз Дікенс кинув школу й працював по 10 год на день
на фабриці, яка виробляла:
А — крем для взуття, Б — вугільні брикети,
В — брикети льоду, Г — консервовані сардини».
Гаразд. Послухаймо його відповідь.
У дитинстві моїм улюбленим письменником
був Чарльз Дікенс. Я хотів знати все.
Справді. Завжди дуже любив «Великі сподівання».
І знаю, що він багато писав про хлопців, які працюють на таких фабриках.
Зазвичай вони дуже брудні. Відповідь — вугільні брикети.
Селлі, що думаєш?
Я вже не знаю.
Довелося довіритись інтуїції.
Мені подобаються аргументи. Він дійсно написав «Великі сподівання».
Про хлопців правда. Але я подумала, що він бреше.
Семе, скажи Селлі, чи вона має рацію.
-Так і є, люба. -Боже мій.
Правильна відповідь — крем для взуття.
-Нарешті! -Я так тобою пишаюся.
Він брехав. Ти помилявся.
Якщо інші двоє вважали, що це брехня, ти йдеш.
Потрібно, щоб повірила лише одна людина.
-Знаю. -Я просто питатиму по черзі. Добре?
Ніколи не забуду, як Ганна подивилася на тебе…
Ти навіть не почула відповіді.
Не вірила… У що ти не повірила? Що він читає?
-Любить Чарльза? -Звісно, він читає.
Не вірю, що це Дікенс.
Що в дитинстві
ти захоплювався світом Чарльза Дікенса.
Але так і було.
Я ботан. Вибач.
Він розповідав далі. Спершу я гадала, що бреше.
Потім подумала: «Хвилинку. Ти не брешеш про Дікенса».
А тоді: «Ти щойно збрехав у правильному напрямку?»
Отже, я прийшла до протилежної думки, хоч це й неправильно.
Гроші твої.
-Ось так. -Він брехав.
Хіба не чудово?
Вартість твоїх активів у цій грі зараз становить 75 000 доларів.
Ти дав неправильну відповідь на 3 питання з 5.
Хіба це не найкраща гра?
Так, збиралася це сказати.
Гаразд.
Ось що я тобі скажу. Можеш забрати 75 000 прямо зараз.
Ти заблокував 25 000. У мене є ще один замок.
Цей другий і останній замок можна використати після 100 000 доларів.
Але якщо тобі не повірять,
отримаєш щонайбільше 25 000 доларів.
Що робитимеш?
Гові, ми дійшли до того, що зараз я заробляю більше, ніж за рік.
Пізній капіталізм — це кошмар.
Він каже правду.
-Безумовно. -Це правда. Так.
Якщо вже так, граймо за 100 тисяч, крихітки!
Гаразд, друже.
Граємо за 100 000 доларів. Наступне питання:
«Як іспанською називається
рідкісний кутовий удар
без допомоги у футболі, коли м’яч завертається у ворота?
A — "гол інверсо",
Б — "гол фантастіко",
В — "гол олімпіко",
Г — "гол креспо"».
Я визначився, любий.
Добре. Він визначився.
А тепер дай відповідь на запитання.
Моя відповідь — В, «гол олімпіко».
Пару років тому я й моя краща подруга Кейтлін їздили в Мехіко.
Ми зустріли чудового хлопця на ім’я Пабло, який дуже любить футбол.
У нас був бурхливий роман кілька днів, і я взнав про «гол олімпіко».
-Маєш історію про все. -Так.
-У цьому весь смак. Уся сіль. Кайф. -Гаразд.
Не знаю, чи це правильна відповідь.
Навіть не можу сказати, чи існує цей Пабло, який його знає.
Його вилиці мали вирізати діаманти для моєї каблучки.
Добре.
Сіаро, що скажеш?
Мені подобається ця історія, але не вірю.
Думаю, якщо не любиш спорт, то не пам’ятатимеш пов’язану інформацію.
Я не люблю спорт, але обожнюю спортсменів.
Справедливо.
Гаразд. Ганно?
Добре. Чи вірю я, що ти був із Пабло? Так.
Що любив його компанію? Так.
Чи вірю, що ти розпитував Пабло про нього? Ні.
Забігаючи вперед, скажу:
це була брехня.
Ганно!
-Вилила на нього стільки бруду. -Рибко!
Гаразд.
Я запитаю Селлі.
З Пабло було добре?
-Краще не буває. -Так?
Ти говориш про футбол під час бурхливих романів?
Якщо це прелюдія до рольової гри.
-Ти був воротарем? -Ні, любчику. Я форвард.
Добре.
Їх бракує.
Що ти вказала?
-Що ти брешеш. -Вони всі не повірили.
Якщо ти помилявся й це була брехня, я з тобою прощатимуся.
Але скажи, це була правда?
Ви всі…
Я правий, а ви ні. З цих вуст не зірвалось і краплі брехні.
-Боже мій! -100 000 доларів.
Не може бути, що ти це знав.
Люба, я знав відповідь.
Казав правду.
Тепер у мене 100 тисяч!
Ганно, я тобі поясню.
Коли він знає, йому треба вірити.
Я розумію.
Гаразд. 100 000 доларів. І я пропоную тобі другий замок.
Я залюбки його використаю.
Ти не покинеш шоу з менш ніж 100 000 доларів.
Наступне питання коштує чверть мільйона доларів.
Що для тебе значать такі гроші.
Що потім ти зможеш мене ними осипати.
Мені зараз так незручно.
Питання на 250 000 доларів.
«Хоч у центрі уваги була вівця Доллі,
насправді перша тварина,
яку клонували, — це:
А — нематода, Б — пуголовок,
В — медуза, Г — плодова муха».
Гаразд. Він вибрав відповідь.
Скажи її своїм суперникам.
Програма біології,
доступна мені в дитинстві в секті, була не найкращою.
Якось мені сказали, що кенгуру відкладають яйця.
Я навіть не жартую. Через це я посварився з учителем.
Але потім у мене були значно кращі уроки біології.
Я дізнався, що нематоди — це найпростіша форма життя,
а тому їх дуже легко клонувати.
Отже, відповідь — А, нематоди.
Добре.
Ти сперечався з кимось про яйця кенгуру?
Так. З розжалуваним кардіологом.
Маю купу питань, не пов’язаних із шоу.
Сіаро, що скажеш?
Гадаю, ти брешеш.
Не можу сказати нічого конкретного.
Заплуталася.
-Ми всі опустили руки. -Так. Шанси 50 на 50, друже.
-Ганно, що скажеш? -Гарна історія.
Але я так і не зрозуміла, за яких обставин це відбулося.
Як довго ти був у секті?
Коли це сталося? Тож мені здалося, що ти це додумав.
Тому я не вірю.
Добре.
Перш ніж перейти до Селлі, я спитаю в тебе.
Ти говорив правду?
Це була повна маячня.
Я думав, що нематода — гарна здогадка.
Пуголовок — гарна здогадка.
-Бо вона правильна. -Але нематоди такі прості.
Гаразд. Не повірила Сіара.
Не повірила Ганна.
Це була брехня.
Отже, тільки Селлі може подарувати тобі пропуск далі.
На кону чверть мільйона доларів.
-Це значні гроші. -Селлі, сердень…
Якщо Селлі не вірить, ти йдеш.
Якщо вона повірила,
у тебе, юначе, є чверть мільйона доларів.
Селлі, будь ласка, вір мені.
-Селлі. -Добре.
Любчику, я психотерапевт.
Я вчилася в закладі, де багато біології.
Нематоди, тобто круглі черви, —
це…
Може, вона бреше.
Хіба тобі свербить знати, що це?
Так. Вони є в мультику «Губка Боб».
-Так. -Так.
Це одна з найпростіших форм життя.
Боже мій.
Тож, дівчинко…
я повірила.
Так! Крихітко! Селлі!
-Команда! -Море светрів Чаку.
Чверть мільйона доларів!
Мені забило подих.
Усе гаразд.
Можеш піти з чвертю мільйона доларів.
Або змагайся за півмільйона.
Якщо не впораєшся із запитанням,
не знатимеш відповіді, збрешеш
і тебе впіймають, зможеш забрати щонайбільше 100 000 доларів.
Що менше за чверть півмільйона.
Що робитимеш?
Називайте мене булочкою, бо решта — соус. Граймо.
-Буде на твоєму надгробку. -Напиши це на ньому, рибко.
Гаразд. Питання на півмільйона доларів:
«Що з наведеного нижче треба робити
під час німецького передвесільного обряду,
що називається «польтерабенд»?
А — заливатися пивом, Б — розповідати брудні жарти,
В — кидати хліб, Г — бити тарілки».
Я був на «польтерабенді» Гайді Клум.
Але не ходив на головну церемонію.
Гаразд. Ти визначився.
Відповідь на півмільйона доларів.
Озвуч її.
Добре. Моя відповідь — В.
У дитинстві я вчив німецьку.
Вона мені не подобалася, але я пам’ятаю, що таке polter — кидати.
Abend — кругом. Тому це В, кидати хліб.
Добре.
Ви почули його відповідь.
Він знає, про що говорить,
чи бреше?
Вам вирішувати, вірити йому чи ні.
Гаразд. Усі суперники визначилися.
Я почну з тебе, Семе.
Це правда?
Ні. Це не так.
Це була брехня.
Правильна відповідь — Г, бити тарілки.
Так, я був близько.
Ні, не близько.
Може, вони так думають.
-Треба, щоб тобі повірив хтось один. -Знаю. Лише один.
Одна людина має купитися на брехню
на півмільйона доларів.
Сіаро.
Хоч би вигадав щось нове.
Казав, що вчив французьку, а тепер ще й німецьку?
Я говорю 4-ма мовами.
Авжеж. Проте відповіді не знав.
Брехня.
Вона не лише не вірить у відповідь.
Вона не вірить у твою освіту, історію.
Ці двоє, Ганна й Сіара, розривають мені серце.
Не забувай, на кону півмільйона доларів.
Знаю!
Щоб його отримати, потрібне одне «вірю».
-Так. -Ганна?
На твоє нещастя, я грала німецьку кельнерку на кораблі.
Тож точно знаю, що ти помилився.
Мені шкода.
-Це брехня, крихітко. -Ні!
ГАННА НЕ ВІРЮ
Це вирішальна мить, Селлі.
Між вами була якась гра.
Річ у тім,
що ти змагаєшся за півмільйона доларів.
Якщо вона повірила, отримаєш величезну суму.
Якщо вона викрила твою брехню,
матимеш не півмільйона, а 100 000 доларів.
Вирішальна мить. Різниця в 400 000 доларів.
Усе залежить від Селлі.
Селлі, передаю слово.
Я теж гомосексуал і маю хворобливого собачку.
Дуже співчуваю твоєму й сподіваюся, що все буде добре.
Я п’ять років жила в Німеччині.
Знаю!
Тож знала, що це брехня, мені шкода.
-Вибач. -Усе гаразд.
Ненавиджу вас усіх.
Дайте піти додому до мого собаки.
У тебе є 100 000 доларів.
Так! Це просто чудово.
Правда? Це неймовірно.
Ти не програв, а виграв. А ще вміло брешеш.
-Дякую. Дуже приємно. -Тут це найкращий комплімент.
-Продовжуй брехати. -Дякую.
-Усього найкращого. -Дуже дякую.
-Дякую, Семе. Добраніч. -Па-па.
Америко, я щойно виграв 100 тисяч!
Поки на цьому все. Що ми засвоїли?
Хочеш виграти великий куш — не кажи правду.
-Щастя моє! -10 000 доларів!
-Боже мій. -25 000 доларів.
Боже мій!
250 000 доларів!
Вітаю.
Це божевілля!
Ми зустрінемося знову, а поки пам’ятайте…
Один мільйон доларів!
Переконати, що знаєш правду,
значно важливіше, ніж дійсно знати її.
І це не брехня.
Переклад субтитрів: Троцька Ольга