Velkommen, Camsap.
Hvad har jeg gjort?
Jeg fortalte, hvor du var.
Åh gud!
Tilgiv mig ikke.
Det ved du, jeg vil.
Jeg har elsket dig så højt, Camsap.
Jeg har elsket dig højere end mine børn,
min slags og mit liv.
Hvorfor?
Fordi der er Jordens kvaler, Camsap.
Tilværelsens kvaler.
Smerten ved uvisheden.
"Hvor kommer jeg fra? Hvor skal jeg hen?"
"Hvorfor er jeg her?"
Disse spørgsmål fortoner sig kun, når man elsker.
Så giver alting mening.
Kærlighed fjerner alle spørgsmålene.
Den blæser på svarene.
Jeg…
Jeg er dig ikke værdig.
Jeg…
Jeg blev bare…
Du blev revet med af at vide noget, ingen andre vidste.
Den udødelighed, jeg gav dig, var ikke en straf.
Det var faktisk en gave.
Men jeg tager min gave tilbage, Camsap.
Nu er vi to dødelige.
Endelig.
Jeg brød din cyklus, Shahmaran.
Den gentager sig ikke længere. Der er ingen vej tilbage.
Retfærdigheden er sket fyldest.
Der har du din kærlighed!
Se prisen for at elske denne forræder.
Lid, ligesom jeg led.
Og kom så til mig.
Så kom an.
Kom an!
Ud over det mærke…
…er du end ikke en Mar længere.
Nå?
Har du intet at sige?
Hvad?
Hvad med "lad os leve i samhørighed" eller sådan noget?
Eller give mig latterlige svar igen? Hvad?
Sig noget!
Der er intet håb for dig nu.
Cihan.
Dit tab gør mig ondt.
Også mig.
Cyklussen
er brudt.
Camsap er borte.
Tingene vil ikke gentage sig.
Menneskeheden har ikke længere chancen for at gøre det rigtige.
Der er en måde.
Før mig til Shahmaran. Til hendes paradis.
Nej.
Til helvede med Lilith og Shahmaran, men ikke paradiset.
-Kan du ikke være ligeglad? -Verden har en balance.
Visse ting er hellige, Mesut, og bør ikke røres.
Du bør glemme alt om det.
-Hør her. -Hvad?
Hvad mere vil du have?
Du har jo det hele, ikke?
Du har penge, indflydelse og familie. Hvad mere vil du have? Hvad?
Jeg har tre måneder igen.
Jeg kender legenden.
Kuren i Shahmarans hale…
Du fører mig til hende.
Hr. Mesut.
Dø.
Hr. Mesut.
Maran Behruzoglu.
Vi ved, hvor han er.
Bed sikkerhedsvagterne om at møde mig der.
I skal gå ud i skoven. Cavges venter på jer.
I kan ikke blive her mere.
Gå ud i skoven.
Hvad med Shahmaran? Er hun her?
Ja, hun er.
Kom så. Hurtigt.
-Det er slut. Vi rejser! -Endelig.
Er det den eneste måde?
Lilith vandt, Cavges.
Hun tog Camsap fra mig.
Hvis vi ønsker, at cyklussen fortsætter…
Skal alting både omgøres
og forblive præcis det samme.
Der er ingen anden måde.
Shahsu.
Jeg har ondt af hende.
Hun er stærkere, end vi tror.
Bare rolig.
Blev hun ikke udvalgt af den grund?
Hun blev udvalgt, fordi hun elskede som mig.
Tilgiv mig, Shahsu.
Er det forbi?
Camsap?
Hvad skete der med ham?
Lilith.
Og Maran? Hvor er han?
Han har det fint. Bare rolig.
Men Shahmaran har en anmodning til dig.
En udfordrende en.
Shahsu.
Shahsu!
Te?
Hvad foregår der?
Det er forbi.
Hvad mener du?
Shahmaran?
Hun er her endelig.
Vores opgave er fuldført.
Vi er frie nu.
Shahsu, det forstår jeg ikke.
Og Mar-folket?
Cavges tager sig af dem.
Hun fører dem til deres nye hjem.
Lilith?
Det klarer Shahmaran.
Jeg sagde jo, at vi er frie nu.
-Shahsu, der er noget, du bør vide. -Husker du, hvad du sagde?
Ønskede du ikke, at vi fik en morgen sammen?
En kvinde og en mand.
En helt normal dag.
Den er lige her.
-Okay, men det… -Maran.
Kan vi tale senere?
Hvad? Lad os nu bare nyde det.
Okay? Kom nu.
Vask dit ansigt.
Jeg venter udenfor.
-Jeg er træt. -Vi er der snart.
Denne historie har brug for en Camsap.
Hvordan ved I det?
Maran…
Hvordan kan Shahmaran være sikker på, at Maran vil følge mig?
Tror du ikke, han vil det?
Måske.
Fryser du?
Lidt.
Jeg henter noget tøj til dig.
Skal vi fylde badekarret?
Med varmt vand.
Jeg savner mit badekar.
Det gør jeg.
Jeg kommer straks.
Du vil ikke føle smerte.
Du vil være der, hvor du er mest fredfyldt.
Hvordan bliver det?
Slanger…
De går i dvale.
Sådan bliver det.
Du bliver overmandet
af en blid, varm døsighed.
Det føles skønt.
Du ser lidt bleg ud.
Du ved godt, hvor højt jeg elsker dig, ikke?
Sig det.
Shahsu, du brænder op.
Det skal være kendt. Vær sød at sige det.
Sig: "Jeg ved, du elsker mig."
Det ved jeg. Naturligvis.
Det skal være kendt.
Den hvide rose.
Min mors rose.
Den kalder på mig.
Hvorhen?
Ned under jorden.
Du skal ingen steder hen, hører du? Bliv her.
Jeg må afsted.
Okay. Så gør vi det sammen.
Hvad? Shahsu.
Du kan ikke komme med.
Dit mærke er væk.
Det tillader jeg ikke. Du må ikke gå.
Shahsu. Bliv hos mig, Shahsu.
Shahsu…
Vil du kysse mig?
Shahsu.
En af os dør i dag.
Nej.
Du er min søster.
Du er mit kød og blod.
Og der er brug for dig i denne verden.
Alt er i en evig ligevægt, en evig cyklus.
Du ødelægger det, jeg skaber,
så alt kan begynde forfra igen.
Hvilken begyndelse taler du om?
Jeg brød din cyklus.
Kan du ikke se det?
Mennesker er kilden til ondskab, ikke mig.
De skaber hurtigt deres egen undergang.
Det vil ændre sig.
Det er ikke sket i alle de år.
Hvorfor skulle det ske nu?
Mennesker er utaknemlige.
Fat det nu.
Du har ret.
De ødelægger ligevægten.
Men ikke fordi de er onde.
De er fulde af frygt,
tvivl
og tro. Derfor.
Derfor begår mennesker fejl.
Din barmhjertighed…
Ved du, hvad deres største fejl er?
Mennesker dømmer.
For det meste sig selv.
Derfor føler de enorm smerte.
Smerten bliver til raseri,
og det ødelægger alting.
Men alt i universet bærer kærlighed i sig.
Ligesom du gør i dig.
Min mørke
og smukke søster.
De dræbte dig.
Øksen skar i din krop.
Jeg hørte lyden.
De huggede dig i småstykker.
De tog dig fra os.
Og dog vrøvler du løs om mennesker.
Igen og igen.
Hvorfor forrådte du os?
Jeg elskede bare meget højt.
Jeg elskede det at elske.
Selvom jeg måtte ofre mig selv.
Du ofrede mig.
Fordi du intet lærte.
Jeg hader dig.
-På trods af alt… -Hold mund.
Jeg elsker dig så højt.
Hvad laver du?
Camsap er borte nu.
Han er død.
Cyklussen er brudt.
Hvorfor gør du det her?
Så længe kærlighed findes…
vil der altid findes…
en Shahmaran og en Camsap.
Nej.
Du skal gå nu.
Lad være.
Det gør mig ondt.
Jeg er din søster.
Tænk i det mindste på dig selv!
De slår dig ihjel.
Vælg mig.
Vælg nu mig denne gang.
Søster!
De hakker dig i småstykker!
De slår dig ihjel.
Det er sket før,
men måske bliver det sidste gang.
Som en slange, der æder sin egen hale…
Lad være.
…vil vores skæbne gentage sig.
Godt og ondt, liv og død vil kæmpe mod hinanden for evigt.
Der er kun én sandhed for os alle.
Lad være.
Livet, søster…
…tilhører døden.
Gør det ikke!
Lad være!
Alle disse himmelstrøg,
bjerge
og have
har set ufattelig kærlighed
og ufatteligt forræderi.
Folk vil enten ødelægge verden med deres vrede
og grådigt angribe alt…
…med deres umættelige begær…
…eller også lærer de endelig…
at elske, at give sig hen…
…at være ét med verden.
Og jeg vil vente, menneske.
Selv hvis jeg må dø tusinde gange,
vender jeg tilbage til livet
og venter på, at du vælger det rigtige.
Husk mig, menneske.
Glem mig ikke.
Husk…
…at jeg døde for dig et sted.
Jeg sætter min lid til dig.
SHAHMARAN
Tekster af: Pia C. Hvid