Isten hozott, Camsap!
Mit tettem?
Elárultam, hogy hol vagy.
Istenem…
Ne nézd el nekem!
Tudod, hogy el fogom.
Nagyon szerettelek, Camsap.
Jobban szerettelek, mint a gyerekeimet,
a saját fajtámat, az életemet.
Miért?
Mert eluralkodott a világfájdalom.
A létezés fájdalma.
A tudatlanságé.
„Honnan származom? Hová tartok?
Miért vagyok itt?”
Ezek a kérdések akkor halnak el, ha szeretsz.
Akkor nyer értelmet minden.
A szeretet megszabadít a kérdésektől.
Nem érdeklik a válaszok.
Én…
nem vagyok méltó hozzád.
Én…
Én csak…
Hatalmába kerített, hogy olyat tudtál, amit más nem.
A halhatatlanság, amit adtam, nem büntetés volt.
Inkább egy ajándék.
De visszaveszem az ajándékot, Camsap.
Most már két halandó vagyunk.
Végre.
Megtörtem a körforgást, Şahmaran.
Többé nem ismétlődik meg. Nincs visszaút.
Igazságot szolgáltattam.
Ez a szeretet.
Ennyibe kerül szeretni ezt az árulót.
Szenvedj, ahogy én is!
És utána gyere hozzám!
Gyertek akkor!
Gyerünk!
A jelednek annyi.
Már nem is vagy Mar.
Na?
Ki vele!
Na?
Mondd, hogy „Éljünk egységben” meg ilyenek!
Hadd halljam az újabb nevetséges válaszokat!
Beszélj!
Számodra nincs többé remény.
Cihan.
Sajnálom a történteket.
Én is.
A körforgás…
megtört.
Camsap elment.
A dolgok nem ismétlődnek meg.
Az emberiség többé nem cselekedhet helyesen.
Van egy megoldás.
Vigyél Şahmaranhoz! A mennyországába.
Nem.
A pokolba Lilithtel és Şahmarannal! De oda nem jöhet.
- Mi a fenéért érdekel? - A világ egyensúlyban van.
Vannak szent dolgok, Mesut. Nem szabad hozzájuk nyúlni.
Felejtse el!
- Figyelj! - Na? Mi?
Mit akar még?
Mindene megvan, nem igaz?
Van pénze, befolyása, családja…
Mit akar még? Mi?
Három hónapom maradt.
Tudok a legendáról.
Az ellenszerről Şahmaran farkában…
El kell vinned hozzá.
Mr. Mesut.
Dögölj meg!
Mr. Mesut.
Maran Behruzoğlu.
Megtaláltuk őt, uram.
Ott találkozunk a taktikai egységgel.
Az erdőbe kell mennetek. Çavgeş ott vár rátok.
Nem maradhattok itt.
Menjetek az erdőbe!
És Şahmaran? Itt van?
Igen.
Gyerünk! Siessetek!
- Vége, elmegyünk! - Végre.
Nincs más megoldás?
Lilith győzött, Çavgeş.
Elvette tőlem Camsapot.
Ha azt akarjuk, folytatódjon a körforgás…
Fordítva kell történnie,
de mégis pontosan ugyanúgy.
Nincs más megoldás.
Şahsu.
Sajnálom őt.
Erősebb, mint gondolnánk.
Ne aggódj!
Nem ezért ő a kiválasztott?
Azért, mert úgy szeretett, mint én.
Bocsáss meg, Şahsu!
Vége?
Camsap?
Mi történt Camsappal?
Lilith.
És Maran? Ő hol van?
Jól van. Ne aggódj!
De Şahmarannak van egy kérése feléd.
Ami nagy kihívást jelent.
Şahsu.
Şahsu!
Teát?
Mi folyik itt?
Vége.
Ezt hogy érted?
Şahmaran?
Végre itt van.
Teljesítettük a feladatot.
Szabadok vagyunk.
Şahsu, nem értem.
És a Marok?
Çavgeş gondoskodik róluk.
Elviszi őket az új otthonukba.
És Lilith?
Şahmaran elintézi.
Mondtam, szabadok vagyunk.
Şahsu, pár dologról tudnod kell.
Emlékszel, mit mondtál?
Nem azt akartad, hogy legyen egy közös reggelünk?
Férfiként és nőként.
Egy átlagos, normális nap.
Most itt van.
- Oké, de a… - Maran.
Beszélhetünk róla később?
Jó? Most élvezzük ki!
Oké? Kérlek.
Mosd meg az arcod!
Odakint várlak.
- Fáradt vagyok. - Mindjárt odaérünk.
Kell egy Camsap a történetbe.
Ezt honnan tudjátok?
Maran…
Hogy lehet Şahmaran biztos benne, hogy Maran követni fog?
Szerinted nem fog?
Talán.
Fázol?
Egy kicsit.
Hozok ki neked valamit.
Engedjük tele a kádat?
Forró vízzel.
Hiányzik a fürdőkádam.
Máris csinálom.
Mindjárt jövök.
Nem érzel majd fájdalmat.
Ott leszel, ahol a legnyugodtabb vagy.
Milyen lesz?
A kígyók…
Hibernálnak.
Pont olyan lesz.
Eluralkodik rajtad
a kellemes, meleg álmosság.
Csodás érzés.
Kicsit sápadt vagy.
Ugye tudod, mennyire szeretlek?
Mondd ki!
Şahsu, tűzforró vagy.
Azt akarom, hogy tudd. Kérlek, mondd ki!
Mondd ki, hogy „Tudom, hogy szeretsz.”
Tudom. Persze hogy tudom.
Azt akarom, hogy tudd.
A fehér rózsa.
Az anyám rózsája.
Engem hív.
Hova?
A föld alá.
Nem mehetsz sehová. Érted?
Maradj itt!
Mennem kell.
Oké. Akkor menjünk együtt!
Şahsu.
Te nem jöhetsz.
Eltűnt a jeled.
Nem engedlek el. Nem mehetsz el.
Şahsu.
Maradj velem! Şahsu.
Şahsu…
Megcsókolsz?
Şahsu.
Ma az egyikünk meghal.
Nem.
A testvérem vagy.
Az én húsom és vérem.
És szükség van rád a világon.
Minden örök egyensúlyban, örök körforgásban létezik.
Megsemmisíted, amit létrehozok,
hogy minden elölről kezdődjön.
Miről beszélsz?
Megtörtem a körforgást.
Nem látod?
Az emberek a gonoszak, nem én.
Előidézik a saját pusztulásukat.
Ez változni fog.
Ennyi év alatt nem változott. Most miért változna?
Az emberek hálátlanok.
Ismerd fel végre!
Igazad van.
Ártanak az egyensúlynak.
De nem azért, mert gonoszok.
Tele vannak félelemmel,
kétellyel,
és hittel. Ezért.
Ezért vétenek hibákat.
Az irgalmasságod…
Tudod, mi a legnagyobb hibájuk?
Ítélkeznek.
Főleg magukkal szemben.
Ezért éreznek fájdalmat.
Ami aztán haraggá alakul át.
És mindent elpusztít.
De az univerzumban mindenben megtalálható a szeretet.
Ahogy benned is.
Az én sötét…
és gyönyörű testvéremben.
Megöltek téged.
A fejsze átvágta a húsodat.
Hallottam a hangját.
Darabokra kaszaboltak.
Elvettek tőlünk.
És még mindig az emberekről fecsegsz?
Újra és újra.
Miért árultál el minket?
Nagyon szerettem.
Szerettem szeretni.
Még ha fel is áldoztam magam.
Engem áldoztál fel.
Mert sosem tanultál.
Gyűlöllek.
Mindezek ellenére, én…
Hallgass!
Nagyon szeretlek.
Mit művelsz?
Camsap nincs többé.
Meghalt.
Megtört a körforgás.
Miért csinálod ezt?
Ameddig létezik a szeretet…
mindig lesz…
egy Şahmaran és egy Camsap.
Nem.
Most menned kell.
Ne!
Sajnálom.
A testvéred vagyok.
Legalább magadra gondolj!
Meg fognak ölni.
Válassz engem!
Most válassz engem!
Nővérem!
Darabokra szednek.
Meg fognak ölni.
Nem először.
De talán utoljára.
Ahogy a kígyó megeszi a saját farkát…
Ne!
…a sorsunk is meg fog ismétlődni.
A jó és a rossz, az élet és halál örökkön örökké harcolni fognak egymással.
Csupán egyetlen igazság létezik mindannyiunk számára.
Ne!
Az élet, húgom…
a halálhoz tartozik.
Ne!
Az ég…
a hegyek,
a tengerek…
Rengeteg szeretetet láttak,
és elképesztő árulásokat.
Az emberek vagy elpusztítják a világot a haraggal,
és mohón megtámadnak mindent…
a kielégíthetetlen vágyaikkal…
Vagy végre megtanulják…
hogyan szeressenek, hogyan engedjenek…
hogy legyenek egyek a világgal.
És én várni fogok, ember.
Ha ezerszer meg is kell halnom,
élve térek majd vissza.
És megvárom, hogy helyesen dönts.
Emlékezz rám, ember!
Ne feledkezz meg rólam!
Jusson eszedbe…
hogy valahol meghaltam érted.
Beléd fektettem a reményem.
A KÍGYÓK ÚRNŐJE
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese