"Gde god da ima nesrećnika,
Bog pošalje psa" Lamartin
PSETAR
Preveo: Bambula
Svim jedinicama, osumnjičeni je belac, oko 30 godina, verovatno naoružan.
Dobro veče, gospođo. Ličnu kartu i saobraćajnu, molim.
Izvinite, policajče. Pošla sam u žurbi, nemam ništa kod sebe.
Totalno sam zaboravila. -Gospođo, izađite dok ne pretražimo vaš kamion.
Ne bih to radila da sam na vašem mestu.
Šta je ovo? -Gospođo, ruke gore tako da mogu ih vidim.
Neće vas povrediti sve dok vi ne povredite mene.
Gospođo, stavite ruke na instrument tablu smesta.
Gospođo, čujete li me?
Imate li upaljač, policajče?
Halo? O čemu pričaš?
Dva je sata izjutra.
Dobro.
Mama, moram da idem. -Šta se dešava?
Imam hitan slučaj u zatvoru.
Zašto uvek moraju tebe da zovu za te usrane slučajeve?
Uzimam šta mi daju.
Gospođo, mogu li da vam pomognem? -Da, gospodine.
Ovde sam zbog osumnjičenog koji je upravo stigao. -Ovde?
U roze haljini. -O, da. Ovaj.
Hvala.
Ovamo, gospođo.
Ostaću iza vrata, za svaki slučaj.
Hvala.
Zdravo.
Ja sam dr Evelin Deker. Mogu li da znam vaše ime?
Osim činjenice da je pušenje loše za vaše zdravlje, moram vas podsetiti
da je protivzakonito pušiti ovde. -Smeta li vam?
Ne baš.
Hvala.
Žao mi je što ste gubili vreme.
Nisam bolestan. Samo sam umoran.
Ja sam psihijatar, da budemo precizniji.
Ovde sam jer se moje kolege muče da vas shvate.
Ne znaju u koje krilo zatvora da vas stave,
pa bi hteli da znaju ko ste. -Ne krivim ih.
Ali oduvek sam voleo prerušavanja.
To radiš kad ne znaš ko si, zar ne?
Prerušavaš se, izmišljaš prošlost da zaboraviš sopstvenu.
Da li je prerušavanje isto što i laganje sebe, doktorka?
Zavisi. Obično, prerušavamo se da sakrijemo ono što ne želimo da vidimo.
Zanimljivo. Oduvek sam mislio da postoji način da se postane neko drugi.
Bilo bi veoma prijatno da zaboraviš sebe na trenutak,
čak iako znaš da je to samo iluzija.
Da li ste dobro? -Da. Samo sam razmišljao.
Volite li život, doktorka? -Da. Postoje usponi i padovi.
Moja porodica nikad nije imala mnogo,
ali roditelji su uvek želeli najbolje za mene,
pa sam mogla da odem na koledž i budem dosta uspešna u životu dosad.
Pronašli ste ljubav? -Da. Imam sinčića. Ima devet meseci.
Drago mi je zbog vas. Udati? -Razvedena.
Život nije, duga, tiha reka, a?
Da. Pošto sam odgovorila na vaša pitanja,
možda ćete vi odgovoriti na moja.
Da, izvinite. Koje beše vaše pitanje? -Samo vaše ime.
Dag, skraćeno od Daglas. Niko me nije tako oslovio odavno.
Imate li dece, Daglase?
Stotine.
Mislite na svoje pse? -Da. To su moje bebe.
Njihova ljubav me je spasila hiljadu puta.
Njima dugujem svoj život. -Volite svoje pse više od ljudi?
Apsolutno. Što više upoznajem ljude, to više volim pse.
Koje kvalitete oni imaju koje ljudi nemaju?
Psi imaju lepotu bez sujete, silu bez drskosti, hrabrost bez žestine,
i sve vrline koje ljudi imaju bez ijednog poroka.
Koliko znam, imaju samo jednu manu.
Koja je? -Veruju ljudima.
Verovatno sam imao 9 godina kad mi je to prvi put palo na pamet.
Sećam se da sam gledao svog brata s prozora moje sobe
dok je mahao mesom pred očevim psima.
I gledao sam ih kako gladuju u danima pred borbu.
Tako je moj tata zarađivao za život, organizovao je borbe pasa.
Mislite li da ih je voleo na svoj način? -Ne.
Moj otac nije bio sposoban da voli. Bio je veoma nasilan.
Koliko puta sam ti rekao da ne hraniš pse? Koliko puta?
A vi? -Ja.
Iskusio sam njegovo nasilje kao i svi ostali.
Slušajući vas, zapanjena sam koliko ste smireni.
Da li ste ikada pokušali da se odbranite ili bar da se požalite?
Žalbe su molitve đavolu.
Da li se sećate srećnih vremena?
Naravno.
Kad sam bio mali, kad je mama bila u kuhinji,
najčešće je volela ploče iz Evrope.
I volela je da ih pušta dok je kuvala.
A onda moj otac dođe kući. I šou prestaje.
Da li ste imali još nekoga? Dedu i baku? Ujaka ili ujnu?
Neko ko bi mogao da vam iskaže naklonost ili pažnju?
Da.
Dete prihvata naklonost tamo gde može da je nađe.
Jedne večeri, tokom večere, moj brat me je sa zadovoljstvom ocinkario ocu.
Stavlja hranu u džepove pa je daje psima kasnije.
Ne. To je laž. -Kunem se. Tako mi života.
Voliš pse, a?
Da. -Molim te. Nemoj za stolom.
Više nego što voliš svoju porodicu?
Da.
Voliš pse, malo govno?
Protumačio je moje suze kao priznanje krivice.
I od tog dana, nisam više bio dobrodošao u očevu kuću.
I stavio me je u kavez. -Ovo je tvoja porodica sada!
A vaša majka? -Majka je uradila jedino što je mogla.
Nešto za tebe.
Zakopaj ih. Ako ih tvoj otac otkrije, poludeće.
Ne sećam se tačno šta je rekla, samo da joj lice bilo crveno i mokro.
I izvinila se.
Volim te. -To je bilo lepo.
Bila je trudna? -Da, sedam meseci.
Htela je da pruži svom detetu bolji život nego što smo brat i ja imali.
Da li ste ikad pokušali da pobegnete? -Kuda da odem?
S jedne strane boksa bio je zid od šupe,
gde su bile naslagane svakakve stvari. I jednog dana, grebući po drvetu,
uspeo sam da provučem svoje ručice
i našao sam gomilu časopisa koje je mama skrivala iz očiglednog razloga.
Prozorčić kroz koji sam konačno mogao da vidim svet.
Školovao sam se uz "Modern vuman" i "Amerikan magazin."
Da li ste shvatali da vaša situacija nije bila normalna?
Jesam.
I koliko dugo ste ostali u tom kavezu?
Teško je reći. -Da li ste zamerili majci što vas je tako napustila?
Ne. Moja majka je bila slaba.
To je bila njena najveća mana i najveća sreća.
U divljini, slabi se odmah eliminišu, drugi ih prožderu.
Ali kod ljudi, slabi i kukavice uvek pronađu način da prežive.
Barem neko vreme. Jer na kraju, Bog uvek prepozna svoje.
Još jednu, za mamu?
Još jednu kašičicu.
Kako je bilo na poslu? -Teško.
Videla sam da mu se tata mota po kraju danas.
Zar ne treba da je na odvikavanju? -Treba.
Mislila sam da mu je sudija zabranila da se približava kući. -Jeste.
Ume da bude nasilan.
Da, znam to, mama.
Kao tvoj tata.
Znam i to.
Nikud ne idem, bebo.
Ti si kriv što nas je mama napustila.
Toliko si onespokojilo tatu da ona to više nije mogla da podnese.
Prava si mazga konstantno. Tolika beda oko tebe.
Ali ti si samo izgubljena ovca. I uz Božju pomoć,
tata će te vratiti na pravi put.
Moli se i pokaj se, mladi neznabošce. Cena greha je smrt,
ali dar Božji je večni život u Hristu, našem Gospodu.
Kapiraš?
U IME BOGA
Zdravo. Došao sam da razgovaram sa Psetarom.
Sranje. Molim te.
Ovuda, mladiću. Ne plaši se. Neće te povrediti.
Izvinjavam se, ali skoro je vreme da ih nahranim.
Iščekivanje je prilično veliko.
Izgledaš mi strašno poznato. Jesmo li se sreli?
Da, dolazio sam ovde pre nekoliko meseci sa svojim rođakom, Pablom.
Radili smo struju. -Huan, zar ne? -Da.
Da.
Molim te, sedi. Nešto za piće?
Neka. Nisam žedan.
Zašto si došao, Huane?
U pitanju je Marta. -Marta. Ona mi ljubazno donosi veš povremeno.
Sjajna žena. -Našla je malog psa na ulici,
i mislila je... -Bože.
Mislila je da će biti srećniji ovde, s tobom. -Stvarno?
Kakvo malo čudo. Australijski labrador. Većinom se ilegalno uvoze.
One koje ne prodaju, šverceri ubijaju ili ih izbace ih auta.
To se verovatno desilo ovom mališi. Povređena mu je zadnja noga.
Sirotan. Ne brini.
Raj te je poslao na pravo mesto.
Zvaću te Predivni. Zahvali se Marti i reci joj
ako mogu nešto da uradim, nemoj da se ustručava da pita.
Zapravo, ona ima mali problem.
Reci. -U gradu je banda koju predvodi jedan tip, El Verdugo,
"dželat".
Nedavno je otvorio bar u Trećoj ulici, zar ne?
Da. -Šta sa njim?
Poslednjih nekoliko meseci, reketira vlasnike radnji
u našem kraju u zamenu za zaštitu.
Plaćamo kao i svi ostali, ali taj tip diže cenu skoro svake nedelje.
Marta više ne može da plaća.
Morala je da proda nešto od nameštaja
koji je nasledila od svojih roditelja.
Reci Marti da ću videti šta mogu da uradim. -Hvala.
Halo? -Halo, g. El Verdugo?
Izvinite što vas tako zovem, ali samo to ime znam.
Ko je to? -Bez brige. Nisam policija, FBI, ni drugi vaši neprijatelji.
U ovim okolnostima, ja sam vam jedini prijatelj.
Pre svega, radi sopstvenog zdravlja, sedite mirno.
Moglo bi biti vrlo opasno za vašu budućnost
ako želite da osnujete porodicu jednog dana.
Halo?
Halo? -Da. -Imam li vašu pažnju sada?
Da. -Kako se zovete? -Morales. -Kako vam je ime, g. Morales?
Dijego. -Dijego? -Ne.
Volite li decu, Dijego? -Da.
Shvatate da vam trebaju? Ona su među očnjacima mog psa.
Da. -Evo kako ćemo.
Dozvoliću vam da imate decu, zauzvrat, ostavićete na miru divnu Martu
tako da i ona može podizati decu u miru i sreći.
Ko je Marta? -Stara dama koja drži perionicu rublja na uglu Šeste ulice.
Nosite joj prljavu odeću, a ne izvodite prljave trikove.
Sjajno će je oprati. Kako vam se sviđa moj predlog?
Ne kapiram šta govoriš. -Sumiraću vam to.
Prestanite da je reketirate ili će vam moj pas pojesti testise.
Razumete li sada? -Da. -Imamo li dogovor? -Imamo.
Shvatate da će kršenje dogovora biti u totalnoj suprotnosti
s vašim i mojim vrednostima, g. Morales? -Shvatam. -Divno.
Sad vratite telefon Mikiju, molim vas.
Ne stojite samo tu! Dovedite ga živog! -Hajde!
Melvine, ne sprečavam te ja da viđaš svog sina
već sudija. I znaš da ne treba da se približavaš kući.
Možeš li da prestaneš? Plašiš moju mamu.
Ne, neću da ga dovedem u park. Nije dobro za mene a ni za njega.
Najbolja stvar za tebe je da paziš na sebe. Halo? Melvine.
Halo? Jebem ti.
Izvinite, ne parkirajte, gospođo.
Dobro, koleginice, samo napred.
Gospođo.
Bože.
Gospođo.
Da pođem s vama, koleginice? -Hvala.
Hvala. -Nema na čemu.
Dozvoljeno mi je da odem do vaše kuće da vam donesem neke stvari,
kao što ste tražili. -Hvala.
Bio je prilični haos u vašem domu.
Da, obično sam veoma uredan.
Treba li vam pomoć? -Ne, mogu sam, hvala.
Karamela late sa šlagom, zar ne? -Savršeno, hvala.
Ne bi trebalo. Šećer mi šteti.
Odricanje od svih sitnih životnih zadovoljstava je još gore, zar ne?
Mora da ste iscrpljeni. Spavali ste samo nekoliko sati.
Dobra kafa i spremna za sve.
U svakom slučaju, vaša priča je vrlo fascinantna,
a ja i dalje ne znam kad i gde će da vas prebace,
pa bih vam postavila još nekoliko pitanja o detinjstvu,
ako nije problem. -Malo je kasno za to, zar ne?
Šta to znači? -Da se životinja dobro izdresira, što pre počnete, to bolje.
Prestar sam da opet budem dresiran, zar ne?
Da li vam je neugodno da pričate o svom detinjstvu? -Ne.
Samo nisam navikao.
Zapravo, to mi prija.
Ne postojimo bez prošlosti.
Kažu da je prošlost koren koji postaje drvo.
Istina, ali korenje je nevidljivo. Zašto ga iskopavati?
Jer vam to prija. -Tuše.
Šta želite da znate?
Kako ste izašli iz kaveza?
Vidim ih! Pogledaj ih.
Ne. Ne, Riči.
Videćeš šta će tata da uradi tvojim štencima kad sazna.
Napraviće pseću hranu od njih. -Riči, molim te.
Ne radi to. -Inače? -Ne radi to. Riči, molim te.
Moj brat, Riči, izdao me je još jednom,
otišao je u kuću i rekao je mom ocu.
Ne. Ne, ne...
Moj otac je bio bolestan čovek. Mrzeo je svet, počevši od sebe.
Nije voleo život. Trudio se da ga konstantno uništava.
Skloni se. -Ne, ne. Molim te. -Sit sam svega. Rekao sam da se skloniš.
Skloni se ili ću da te sredim. -Ja ću da ih hranim. -Skloni se s puta!
Otvori! -Molim te! Ja ću da ih hranim!
Skloni se, sine!
Skloni se! Otvori!
Rekao sam ti da će se ovo desiti! Nešto nije u redu s njim!
Rekao sam da se skloniš!
Tutanj, Satano!
Otvori!
Sve ću da vas pobijem!
Došao je s puškom da dokaže nešto,
ja nisam hteo da se sklonim, puška je opalila i ja sam ostao bez prsta.
Tata, tata! U redu je.
Ne, stani. Ja ću ovo.
Idemo unutra. Ništa nisi uradio, nisi ti kriv. Hajde.
Ne, tata. Tata, slušaj me. Idi unutra, hajde.
U redu je, ja ću ovo. Nisi ti kriv, idi unutra. Hajde.
Idi, ja ću da se pobrinem za ovo.
Vidiš li? Odbijaš da shvatiš.
Odbijaš da prihvatiš pogrešnost svojih ubeđenja, i ponašaš se kao životinja.
Ne zaslužuješ Božju ljubav, samo Njegovu milost.
U ime Oca, Sina i Svetoga Duha.
Amin.
Mobi, vidiš li ovo? Auto.
Nađi ih i daj im ovo. Policijski auto.
Jasno? Auto i kesa. Idi, Mobi.
Drska džukelo.
Šta je, mališa? Deluje kao da pokušava da nam kaže nešto.
Je li to jedan od tvojih doušnika? -Vrlo smešno.
Pokrivaj me na stepenicama, važi? -Idemo, hajde.
Idite gore. Idemo.
Isuse. -Trebaće nam pojačanje. -Hitnu pomoć i socijalne radnike.
Idemo! -Ne mrdajte! -Skloni ruke od puške!
Ruke na glavu!
To bi bio najbolji dan u mom životu da se nesrećnim slučajem
metak nije odbio od zida i završio u mojoj kičmenoj moždini.
Bio sam konačno slobodan, ali Bog mi je uzeo noge da uživam u slobodi.
Verujem u Boga, ali tog trenutka u mom životu,
zapitao sam se, da li Bog veruje u mene?
Vidim da imate proteze. Možete li da hodate? -Pomalo.
Nekoliko koraka, u hitnim situacijama.
Ali metak je bio na veoma nezgodnom mestu.
Bilo ispravno ili pogrešno, doktori nisu hteli da rizikuju da ga izvade.
Tako da sa svakim korakom koji napravim, rizikujem da moja koštana srž
isteče u moje u telo, što nije baš preporučljivo.
Mogu da hodam, ali samo u smrt.
Veoma šekspirovski, zar ne?
Koliko su dobili vaš otac i brat? -Otac je dobio 20.
Ubio se dve nedelje posle hapšenja.
Nije imao moj kapacitet za život u kavezu.
A vaš brat? -Dobio je dvanaest. Zahvaljujući Bogu i dobrom ponašanju,
odležao je samo osam. -Da li ste ga videli opet? -Jesam.
Onog dana kada je pušten.
Papiri o otpuštanju? Gubi se odavde.
Pustili su ga ujutru,
i jedan od mojih marljivijih pasa, Poli, čekao ga je.
Vaši psi su ubili vašeg brata. -Ne.
Bog, svojom mudrošću, rešio ga je bede.
Izvinite, gospođo.
Hvala. Mogu li da jedem? -Samo napred.
Nije baš dobro, ali vratio mi se apetit.
Šta znam, možda je to zbog vašeg prisustva. -To je dobro.
Ali prema proceduri, moram da vam kažem
da se naši razgovori snimaju.
Kamera je na plafonu. Dve, zapravo. -Znam. Želite jedan?
Ne, hvala.
Vidim ovde da nakon što ste pušteni iz bolnice,
poslati ste u dom. U prvi od nekoliko.
Imate li sećanja na to vreme?
Zamenio sam jedan zatvor za drugi, prostraniji i udobniji,
ali bez mojih pasa, moja izolacija je bila još veća.
Niste stekli prijatelje? -Ne. Psi imaju pravi osećaj za porodicu.
Čak i kada su različitih rasa, okupljaju se u nedaćama,
i formiraju čvrst, ujedinjen entitet.
Deca koja sam sretao po domovima, već su bila u ožiljcima
i izubijana životom, nesposobna da se ujedine.
Samo su slušala svoje instinkte za preživljavanjem.
Kad vidite da psi vole svoje prijatelje i grizu neprijatelje,
za razliku od ljudi koji uvek mešaju ljubav i mržnju.
Da li ste nekad imali neku ljubavnu vezu?
To nije tačno. Bila je jedna, zapravo.
Selma.
Zdravo. Daglas, zar ne?
Ja sam Selma. Bibliotekarka mi je rekla da si sjajan čitalac.
Jesi li ovo čitao?
Poznat ti je Šekspir? Bože, promeniću ti svet.
Šekspir je najveći pisac u istoriji.
Možeš zamisliti, sve ove dramske pisce je inspirisao
ovaj čovek koji je pisao drame pre 400 godina.
A prema mom mišljenju, najbolja je Magbet.
Ona je bila savetnica, predavala je dramu. Divna kao sunčevi zraci,
mogla je da priča o Šekspiru kao niko drugi.
Naučila me je kako da se šminkam.
Rekla je da ako ti se ne sviđa svoj odraz, samo treba da ga promeniš.
Ništa ne dokazuje da je odraz u ogledalu lažan, a mi stvarni.
Možda odraz misli da je on stvaran a mi kopija.
Nikad nisam sreo nekoga poput nje.
Dobro, na tebe je red. Brkovi. -Ne mogu. -Naravno da možeš.
Možeš sve što poželiš. Možeš da budeš kralj ili princ.
Možeš da budeš prosjak ili cvet. Šta god izabereš.
Dobro.
Rekla je da je teatar poput religije.
Pretpostavka da ga istinski vernik doživljava kao stvarnost.
I upamti, ako možeš da izvodiš Šekspira, možeš da izvodiš sve.
Zbilja, ja sam ovde mnogo na visini.
Da bih mrtav pao, tako mi se čini,
da reči vam tvrđe u srce me lupe!
Moje uši nisu upile ni sto reči s tvog jezika,
a već mu znam zvuk. Zar nisi Romeo i Montagi ti?
Ni jedno, svetiteljko mila, ako su ti mrski.
Najdraža, Dankan dolazi večeras. -A kad smera da ode?
Sutra, kako je rek'o. -O, ne sagledalo nikada sunce ovo sutra!
Majko, šta je u pitanju? -Hamlete, uvredio si svog oca.
Majko, ti si uvredila mog oca.
I možete je takvom nazvati jer ta vam ruka moje srce dade.
Da, milostiva ruka. Nekad srca darivala su ruke.
Sad je geslo: Ne srca, nego ruke.
Svetiteljko mila. Ime je to mrsko meni, jer je ono neprijatelj tvoj.
Da je napisano, ja bih ga pocepao. -Romeo.
Nek me slede svi koji me vole!
Konačno sam bio živ. Mogao sam u potpunosti da izrazim sebe, celo telo.
Bio sam ono što sam hteo, a barijere stvarnosti
demontirale su šminka i stihovi.
Dok me je stvarni svet stalno odbijao,
imaginarni je raširio ruke i dočekao me u potpunosti.
I u tom novom kraljevstvu, Selma je bila moja princeza.
Voleli ste je? -Ludo. -Da li ste joj rekli?
Spremao sam se, ali jednog dana je otišla.
Angažovala ju je pozorišna trupa iz predgrađa Bostona.
Bio sam srećan zbog nje. Njen talenat je zasluživao
mnogo bolje od doma za maloletne prestupnike.
To je sigurno. -Da li ste joj izgubili trag? -Pratio sam joj svaki korak.
Mučila se u početku.
Ali Selma je imala previše talenta i ljubavi da ne uspe.
Uskoro, počela je da radi s profesionalnijim trupama,
i za nekoliko godina se probila na Brodvej.
Na kraju, skupio sam hrabrost i otišao da je vidim.
Bila je divna.
Pitao sam jednog čuvara
da odem u bekstejdž, i on mi je dozvolio.
Uđite. -Izvini što smetam, Selma.
Neko je ovde. Kaže da je tvoj najveći obožavalac.
Poznaje te. Može li da te pozdravi? -Naravno.
Bio sam prestravljen da me se neće setiti.
Ali jeste. Odmah. -Bože. Daglase!
Daglase! Bože.
Koliko si porastao. Šališ li se? Pogledaj ovu odeću.
Nakićen kao princ!
Hteo sam da ti bacim ovo na kraju, ali plašio sam se da s mog mesta
neće doleteti na pozornicu. -Divno je.
Hajde da ga stavimo u vazu. Ovo je čudesno.
Mislila sam na tebe pre neki dan, pitala sam se šta ti se desilo.
Upozoravam te, hoću celu priču. Pričaj. -Dobro. Nastavio sam da čitam.
To najbolje radim. Onda sam položio brojne ispite.
Završio sam kurs na koledžu. -Fantastično.
Mora da si stekao prijatelje tamo. -Ne, to je bio onlajn kurs.
Kampus je bio predaleko od doma gde sam bio.
Išao sam samo jednom mesečno zbog ispita,
ali to me nije sprečilo da završim osnovne studije iz biologije.
Osnovne studije? To je stvarno dobro. O čemu je bila disertacija? -Psima.
Normalno, stalno si pričao o njima u ono vreme.
Divni su. -Ne kao ti. -Tako slatko.
Jesi li nastavio s glumom? -Pomalo.
Nije isto bez tebe. -Nadam se.
Ali pratio sam tvoju karijeru od početka. -Stvarno?
Pogledaj, isekao sam svaki članak koji sam mogao da nađem
otkako si počela u Bostonu. -Ti si uradio ovo? -Za tebe.
Sviđa li ti se?
Odavno mi neko nije dao ovako lep poklon.
I delovala je istinski srećno što sam tamo.
A onda... -Uđi. -Kakva predstava. -Hvala. -Svidela im se. -Hvala.
Daglase, ovo je Bredli, moj režiser, koji je isto i moj muž.
Zdravo, Dag. Čuo sam mnogo o tebi. -Kul.
On je takođe budući tata moje bebe.
Daglase.
Čestitam. Koliko dugo se... -Dve nedelje.
Stvarno? To je brzo. I već si trudna? -Misliš na Bredlija?
Ne, upoznali smo se pre tri godine, nismo žurili
i uzeli se prošle zime. A beba je nešto skorašnje.
Ti si prvi saznao. Nisam još rekla ni svojoj porodici.
Polaskan sam. To je...
Kul.
Vidi, dušo. Daglas je ovo napravio za mene. -Stvarno?
Sačuvao je svaki članak otkako sam počela. Zar to nije dražesno?
To je divno. Ovo je prava umetnost, čoveče.
Znači ti si član klana, zar ne?
Ti si iz umetničke porodice? U šou biznisu si? -Ne.
Ja sam u poslu sa psima.
Te noći, vratio sam se u prihvatilište gde sam radio proteklih pet godina.
Osećao sam se tako glupo.
Ona je bila starija, predivna i uspešna.
Ja sam bio samo tip u invalidskim kolicama,
koji čak i da može da hoda, ne bih znao kuda da odem.
Kako sam mogao i na tren da pomislim
da oseća još nešto osim sažaljenja prema meni?
Njihova ljubav prema meni bila je tako iskrena,
prava, čista bez trikova ili pretvaranja.
Psi nikad ne lažu kad pričaju o ljubavi.
Šta se potom desilo?
Prilagođavam se. Opet.
Žao mi je, ne razumem. Želite da zatvorite prihvatilište?
Država ima ogroman deficit
a novi guverner je pokrenuo drastično smanjenja troškova.
Finansiranje vaše organizacije je prekinuto.
Sredstva koja dobijam svake godine su duplo manja u poslednje tri godine,
ali zahvaljujući donacijama i psima koje držimo ovde, državu ništa ne koštamo.
Odradili ste izvanredan posao. Razumemo to, ali primili smo
brojne žalbe za razne neprijatnosti. -Kakve?
Smrad.
Gradska skupština je odlučila da proda zemljište investitoru.
Znači radi se o novcu.
Mi samo izvršavamo naređenja, znate? -Da, znam.
I šta će biti sa psima? Pustićemo ih i zamoliti da se vrate svojim porodicama?
Biće odvedeni na podesniju lokaciju. -Znam kako izgleda
da ideš iz doma u dom i nikad ne dobiješ priliku da ponovo izgradiš život.
S obzirom na vaš besprekoran rad,
socijalna služba će ubrzo da vam nađe drugi posao.
Kad će to biti?
U ponedeljak ujutro, u šest. Možemo ih zamoliti za više vremena ako želite.
Da vam damo dodatno vreme. -Ne, hvala.
Vidimo se u ponedeljak.
Dobro, ponedeljak.
Dobro jutro, gospodine. -Dobro jutro. Prvo izvodimo upravnika.
Tip je u invalidskim kolicima. Malo je čudan.
I pobrinućemo se za pse. -Razumem.
DRŽAVA NJU DŽERSI PRIHVATILIŠTE ZA PSE
Šta koji kurac?
Kuda su otišli?
Dobro će nam biti ovde. Poli, reci ostalima.
Hvatam te za reč. Nazovi me dragim, i biću ponovo kršten;
odsad nisam Romeo.
Ko si ti što si, skriven plaštom noći, dokučio mojih tajnih misli tok?
Ne znam kako ću se imenom kazati.
Šta sadrži ime? Ruža bi davala slatki miris, pa ma kako je mi zvali.
I Romeo bi, i da se ne zove tako,
zadržao svoje savršenstvo i bez tog imena.
Romeo, odbaci to ime
što nije deo tebe samog, pa sam sva tvoja.
Hvatam te za reč.
Nazovi me dragim, i biću ponovo kršten;
odsad nisam Romeo.
Da li ste videli Selmu opet? -Ne. Brzo je dobila dvoje dece.
Batalila je glumu. Njen muž se okrenuo alkoholu.
Čak i zvezde izblede i nestanu na kraju.
Mesto gde ste živeli, bilo je prilično dobro opremljeno.
Kako ste to postigli? -Pomažem ljudima. I oni mi pomažu.
Da, ali mora da je koštalo mnogo novca, zar ne? -Da.
U početku je bilo teško. Morao sam da nađem posao.
Ali nije bilo lako da ga nađem. Moja diploma iz biologije nije mogla
da otvori vrata čak ni restorana brze hrane.
Zašto mirišeš cveće? To je moje cveće. Kupi ga.
Izvini, nemamo ništa trenutno.
Žao mi je.
Bravo, dušo. -Divno, Eni. Hvala, Eni.
Šer, ti ćeš između ovog broja i mađioničara.
I dalje si moj favorit.
Rodni?
Da? -Došao sam zbog oglasa na vratima. Izvinite.
Posao u baru. Našli smo nekoga. Izvini.
Zaboravio sam da skinem oglas s vrata. Prijatan dan.
Mislio sam na drugi posao možda. I ja sam umetnik.
Misliš da izvodiš tačku?
Znam sve od Šekspira napamet.
Mali, ti si u pogrešnom teatru. Ovo je dreg-šou.
Ne, shvatam, ali ja...
Ako umeš da izvodiš Šekspira, možeš bilo šta.
Takođe znam ceo repertoar starih pesama, pa i to imam da ponudim.
Siguran sam da si talentovan, ali shvati ovo. Ljudi dolaze ovde da se zabave
a ne da gledaju nekog transvestita u invalidskim kolicima.
Mogu da stojim.
Jednu pesmu.
Rodni. -Hajde. Daj mu šansu. Malu šansu. -Ustao je.
Hajde. -Rodni, molim te. -Za mene. -Ne, ustao je. Pogledaj ga.
Jedna noć. -Da. -Voli li me? Hoću da znam.
Kako ću da znam da li me voli? Da li je to u njegovim očima?
Ne, prevarićeš se. Da li je to u njegovom osmehu?
Trenutak istine. -Ako želiš da znaš...
Devojke, publika večeras je malo tiha,
pa bi super bilo ako bismo mogle da budemo energičnije. Šer?
Da li bi ućutala na trenutak? -Nepristojno.
Daglase, nastupaš za dva minuta.
Divno izgledaš. -Hvala.
Mislila sam da ne možeš da hodaš bez toga. -Ne mogu.
Ali mogu da stojim mirno na trenutak. -Siguran si za to? -Da.
Samo me ne ostavljaj tamo na kraju. -Naravno da neću.
Čim se pesma završi. Treba da budeš tamo da me pokupiš. Obećaj mi.
Obećavam da ću biti tamo.
Aplauz za našeg fantastičnog mađioničara. Zar nije bio čudesan?
Nažalost, naš mađioničar otići će na kratku pauzu
nakon malih problema.
Sledi nešto što nikad niste videli. -Spreman?
Prvi put nastupa. -Dobro. Jedan, dva...
Dobro. Bićemo ovde. -Srećno.
Bez daljeg odlaganja, poželimo dobrodošlicu na pozornicu
francuskoj divi lično, gđici Edit Pjaf.
Bože. Biće u redu.
Zavesu! Povuci zavesu.
Daglase, dođi. -Sedi. Jesi li dobro?
Postigli ste veliki uspeh? -Ne preterujmo.
Bio sam dovoljno ubedljiv da me šef angažuje
jednom nedeljno, svakog petka uveče.
Moram da priznam, jedva sam čekao petak.
Tad je jedino moj odraz uspevao da me natera da zaboravim ko sam.
To vam je bio jedini izvor prihoda? -Ne.
Bio sam posrednik. Proučavao bih profil klijenta
i predlagao saputnika sa sličnim interesovanjima.
Vaša glavna aktivnost je bila smeštanje pasa u domove ljudi
koji su želeli da razbiju samoću? -Da, uglavnom. -Uglavnom?
Šta to znači? -Takođe sam nudio i usluge zaštite.
A koliko su bile velike te usluge zaštite u vašem poslovnom planu?
Ljudi vole da budu voljeni i zaštićeni.
To je sve za šta se neko moli ceo dan.
Ali nadoknada nije bila ni dovoljno blizu.
I dalje vam je bio potreban novac za renoviranje i čuvanje pasa.
Rešenje je došlo od mojih pasa. -Kako? Kako to mislite?
Oni nisu samo moji najbolji prijatelji i najverniji saputnici,
već su takođe razumeli sve. Apsolutno sve što sam im govorio.
Čisto brašno?
Hvala. Trebaće mi...
250 grama neslanog putera.
Hvala.
I dva velika jaja.
Hvala.
Miki.
Budi dobar i donesi mi šećer.
Hvala, Bože.
Napraviću veoma lepu tortu.
Verujem u preraspodelu bogatstva.
Znate li da je 100 najbogatijih ljudi bogatije od milijarde najsiromašnijih?
Znam. Nečuveno je, ali to ne znači da vaši postupci nisu protivzakoniti.
Zakone pišu bogati da kontrolišu siromašne.
Treba da bude obrnuto, zar ne? -Imate pravo.
Ali to znači da možete biti sudija i porota.
Pretpostavljam da ste u pravu. Kriv sam.
Ako ste zarađivali, zašto ste nastavili da kradete?
Iz zadovoljstva? -Ne. Daleko od toga.
Kad društvo odbaci dete i izopšti ga,
ono uzima sve ono što mu nije dato da ispravi nepravdu.
Zar ne mislite da je vaše objašnjenje samo igra rečima?
Delikvent je delikvent, zar ne? -Niko nije rođen kao delikvent.
Postajete to usled okolnosti. Da je Bog želeo, učinio bi da postanem
pijanista, cvećar ili doktor. Zašto nije?
Briga o psima je dobra profesija kao i ostale.
Zašto ste nastavili da pljačkate kuće? -Prestao sam.
Pre nekoliko meseci. -Šta vas je nateralo? -Slučajan susret.
Akerman. Osiguranje. -Ovuda.
Gospodine. -Dobro jutro, gospođo. Akerman. Vaš agent osiguranja.
Hvala što ste pristali da me primite. -Molim vas sedite.
Dobro.
Šta želite da znate?
Ispričajte mi sve.
Dakle...
Vratili smo se s gala prijema UN-a oko jedan izjutra.
Skinula sam ogrlicu, stavila je na komodu, kao što uvek radim.
Ne u sef? Jer verujem da imate sef, zar ne?
Ne, bila sam previše umorna da se vraćam ovamo.
Shvatam. A osoblje? Svi su otišli?
Odavno. Lično sam zaključala vrata.
Niste čuli pse da laju sinoć? -Uopšte nisam.
Veoma lako spavam. Čula bi ih. -Da li je prozor bio otvoren?
Svi prozori su zatvoreni. Osim jednog u kupatilu,
ali je premali da iko prođe. -Shvatam.
Kad ste shvatili da je ogrlica nestala?
Kad sam se probudila u sedam sati sledećeg jutra.
Da vidim da li sam dobro razumeo.
Nakit je nestao negde između
jedan i sedam izjutra iz zaključane kuće s vama unutra? -Tačno tako.
Ako mislite da izmišljam sve ovo da uzmem novac od osiguranja...
Daleko od toga da insinuiram to, gospođo.
Vaša reputacija se ne dovodi u pitanje, ali morate priznati
da je ovo zapetljana situacija za rešavanje.
Zar niste zato ovde?
Naravno.
Kao što ste tražili, snimci sa sigurnosnih kamera.
Ima 12 kamera oko kuće.
Nijedna unutra? -Ne. Cenimo svoju privatnost.
Gospođo.
1:04 noću.
Žena dolazi kući i ništa do sedam izjutra kad sobarice dolaze.
Stani. Premotaj unazad malo.
Premotaj.
Šta to rade? Deluje kao da nekoga pozdravljaju. Šta je to?
Pas lutalica ulazi na imanje,
igraju se oko pet minuta, onda odlazi.
Premotaj napred.
Idi frejm po frejm.
Napred, napred.
Tačno tu. Tu, pas. Vidiš, ima ogrlicu.
Pas ima ogrlicu. -Teško je zasigurno reći.
Možda je to njegova identifikaciona pločica.
Sačuvao si snimke iz prošlog meseca, provala u ulici Virdžinija?
Da. -Zašto ih ne doneseš, Džeri?
Važi.
Tamo. Vrati nazad. Nazad, nazad.
Vidiš? Šta sam ti rekao? Ima još jedan pas. Eno psa tamo.
Teško je to reći, gospodine. Možda je lisica.
Imaju kokošinjac pozadi. -To misliš, Džeri?
Zašto ne doneseš snimke iz sličnih slučajeva?
Smesta, Džeri. -Da.
Tamo. Vidiš li tamo? Šta je to? Vidiš li to? Nastavi.
Sranje. -Vidiš?
Ovo je, prijatelju, rad umetnika.
Pred kasarnom, pored fenjera ja ću uvek da stojim
i čekaću te u noći Stvorićemo svet za dvoje
Čekaću te cele noći
Tebe, Lili Marlen
Trubaču večeras, ne pozivaj na oružje
Hoću još jedno veče s njenom magijom
Onda ćemo se oprostiti i razdvojiti
Uvek ću te zadržati u srcu -Svaka čast, momci.
Sa sobom, Lili Marlen
Nastavi, nastavi. -Sa sobom, Lili Marlen
Daj mi ružu da pokažeš koliko ti je stalo
Zavezan za dršku pramen zlatne kose
Sigurno ćeš sutra da se osećaš tužno
Ali onda će doći nova ljubav
Za tebe, Lili Marlen
POLICIJSKA BAZA DRŽAVA NJU DŽERSI - REGISTRACIJE AUTA
IME: DAGLAS MONRO ADRESA: NEPOZNATA
Ti si u pitanju, Lili Marlen
Bio si tako dobar. -Izgledao si divno.
Tako sam ponosna na tebe. -Devojke, jeste li obučene? Dobro.
Marlena dušo, imaš udvarača. -Ima obožavaoce sada. -Zdravo.
Ćao. Izvinjavam se. Samo sam želeo da vam čestitam. Bilo je strava.
Ja sam veliki obožavalac. -Hvala. -Mogu li? Izvinite. Mogu li?
Da. Mamina porodica potiče iz Nemačke, pa znam sve pesme napamet.
I verujte mi kada kažem da ste izveli veličanstvenu verziju.
Kad to dolazi od stručnjaka, još više cenim kompliment.
Nastupate svako veče? -Ne, jednom nedeljno. -Pametna odluka.
Što je nešto ređe, veća je njegova vrednost.
Tačno.
Koja noć? -Petak. -Sad se zna gde možete da me nađete svakog petka uveče.
Znam da je ovo smelo, ali...
smem li da vas pozovem na večeru? Jedva čekam da vas upoznam.
Već znate najbolji deo mene, dragi. Na ostalo ne vredi gubiti vreme.
Previše ste skromni, kao svi pravi umetnici.
Ne znam čime se bavite, gospodine, ali bili biste odličan prodavac.
Radim u osiguranju.
Ima logike. Oni su najgori.
Kad ste u pravu, u pravu ste. Apsolutno ste u pravu.
Ali ispod ovog odela je muškarac. Muškarac koji vredi da se upozna.
Sigurno. -Ili koji vredi da bar izađete na večeru s njim. Hajde.
Večerajte sa mnom. Znam da želite na večeru sa mnom.
Veoma slatko s vaše strane. I cenim vašu ponudu.
Ali moram da idem kući. Treba da nahranim decu.
Nadam se da razumete.
Izvinjavam se ako sam bio previše napadan. -Ne, nimalo.
Ali videću vas sledećeg petka? -Sa zadovoljstvom. -Da.
Ulepšali ste mi noć.
Šta je to bilo?
Bože. Je li prava? -Da.
Koliko često ti se to dešava? -Prilično često.
Sigurno imate pravu adresu? -To je prečica.
Treba mi malo svežeg vazduha. Možete li mi pomoći oko kolica?
Naravno. -Hvala.
Ćao. Šta ima?
Dobro. Dobar pas.
Deco, spremite se. Imamo društvo.
Divim se vašoj upornosti, gospodine. Ovo je na ivici uznemiravanja.
Mogao bih da tužim zbog ovoga. -Samo napred.
Reći ću sudu za pse koje si dresirao da kradu iz kuća.
Moji psi su slobodni poput vazduha.
Uveravam vas da ih nisam posebno dresirao.
Imam nekoliko desetina snimaka koji dokazuju suprotno,
i neki od učesnika žive u ovoj sobi.
Takođe imam spisak svih ukradenih dragocenosti,
uglavnom nakita, kojim se bez ustručavanja šepuriš na pozornici.
Simpatično, ali ja ne kradem. Preraspodeljujem bogatstvo. Nije isto.
Slažem se, ali preraspodelimo ga drugačije. Važi? Ako nije problem.
Znači sve ovo je zbog novca? -Da! Sve ovo je zbog novca!
Novac, novac, novac Uvek je sunčano u...
Dušo, šta god da si, predstava je završena.
Predaćeš nakit koji si sakrio negde ovde u ovom haosu.
Ne govori mi da su u banci, jer nemaš račun.
Proverio sam.
Ne zajebavaj se sa mnom. Predaj mi nakit.
Ne želim da upucam hendikepiranu osobu danas,
ali hoću.
70, 80, 70. -Šta je to? Kakvi su to brojevi? -Moje mere
i kombinacija sefa u ormaru tamo.
Ekstra. -Sad pošto si bogat, rado ću prihvatiti tvoj poziv za večeru.
Sedi. Večera će biti spremna za dva minuta.
Hoćeš da večeras sa mnom? -Da. Zašto ne bih?
Da budem iskren, retko imam goste.
Uostalom, novac mi nikad nije bio pokretač,
i sve te ogrlice biće korisnije na vratovima lepih dama.
Ti si lud.
Hvala. Sedi.
Voliš li čili? -Zavisi.
Moja majka ga je stalno pravila.
Obožavao sam da je gledam dok kuva.
Da budem iskren, toliko sam gladan da bih mogao da pojedem konja.
Imaš sreće. Spreman je.
Jebem ti.
Svesni ste da pričamo o ozbiljnom krivičnom delu?
Pas jede psa. Takav je zakon prirode, zar ne?
Moja profesija nalaže apsolutnu tajnost
naših razgovora.
Međutim, ako budem makar posredno svedok zločina koji je rezultovao smrću,
dužna sam da prijavim informacije koje imam.
Reći ću da je samoodbrana. -Rizikujete smrtnu kaznu. Shvatate to?
Umro sam već nekoliko puta. -Ovaj put bi mogao da bude poslednji.
Ako je to Božja volja.
Kad se sve sabere, ja sam samo marioneta u njegovim rukama. -Niste.
Stvari se dešavaju u životu, istina, i uglavnom ste nemoćni da promenite to.
Na kraju, najvažnija je naša reakcija.
Možete biti tužni ili očajni.
Možete da se borite ili da se smejete zbog toga. Od vas zavisi.
To je vaša odluka. Ničija druga. To se zove slobodna volja. Bog je to stvorio.
Koliko često su se ovakve situacije dešavale?
Kakve situacije? -Ubistva. -Ne.
Ne, nisu sve do juče.
Šta se desilo juče? -Bog je poslao svoje anđele apokalipse.
Hoću da me voliš ti, samo ti Niko drugi do ti
Hoću da me voliš samo ti
Hoću da me ljubiš samo ti
Niko drugi do ti
Hoću da me ljubiš samo ti
Ne! Molim vas!
Do ičeg višeg
Nego da ispunim žudnju
Da te učinim svojim
Hoću da me voliš samo ti
Niko drugi do ti
Hoću da me voliš samo ti
Siguran si da živi ovde? -Da, kunem se.
Tamo je na kraju hodnika sa svojim psima.
Dobro, verujem ti.
Ne...
Nađite mi tog gada. -Idemo.
Vreme je za rat, narode.
Šta ima? -Džukela. -Idi da proveriš.
Sranje. Idi okolo.
Ja ovamo. Ti tamo. -Dobro. Hajde.
Jebi se, džukelo.
Sranje! Jesi li dobro?
Riko!
Donesi mi artiljeriju.
Gotovo je, mali. -Imali smo dogovor. Mislio sam da smo imali dogovor!
Ali kao što dugo znamo, emocije vode čoveka u propast.
Ti si đavo. Poslaću te nazad u pakao.
Ako je to Božja volja.
Pretpostavljam da Bog nije na tvojoj strani danas.
Živeli.
Hvala. Simpatičan upaljač.
Hoćete li da ga zadržite? -Naravno.
Hvala.
Svi ovi psi su vaši?
Da, to su moje bebe.
Ne znam šta će da rade s njima.
Bez brige. Oni tačno znaju šta da rade.
Postavila sam dovoljno pitanja za danas.
Biće mi potrebno neko vreme da obradim sve ovo
i smislim kako da vam pomognem.
To je baš lepo s vaše strane.
I već ste mi mnogo pomogli. U pravu ste.
Treba da donesem odluku u vezi sa svojim životom.
Možda treba da platim krajnju cenu da zaslužim da budem pored Njega.
Danas je nedelja. Dan Gospoda. Pravi dan da mu postavim pitanje.
Hvala, doktorka. -Evelin.
Hvala, Evelin.
Mogu li da vam postavim još jedno pitanje?
Naravno. -Zašto ste se otvorili meni?
Oboje imamo nešto zajedničko.
Šta to?
Bol.
Hvala.
Završio si?
Da. Završio sam.
Ćao, momci.
Vreme je da se ide.
Evo me.
Zbog Tebe. Stojim zbog Tebe.
Stojim zbog Tebe!
Spreman sam.
Preveo: Bambula