Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Deda! Deda, čekaj!
Mesec je crven. Mesec je crven i pun.
Stani! -Imam jednu priliku, jednu želju. -Deda!
Mesec je crven i pun. Crveni mesec.
Jedna želja. Imam jednu želju.
Deda, šta radiš?
Samo žele da te izleče u ovom sanatorijumu. -Ko si ti?
Idemo nazad.
Jedna želja. Imam jednu želju.
Deda! Predivno je za igranje.
Nikad!
Deda! Deda!
Deda!
"Val Sinestra, Heden"
Pogledajte, ljudi, skijaška staza. -Sjajno! Gde je hotel?
Malo više. Skoro smo tamo. -Nije li ovde prelepo?
Halo? Jesmo li toliko daleko od skijaške staze?
Marni, uspori. Ovi putevi su uski i klizavi.
Ja vozim, Mark. Nema razgovora s vozačicom.
Ali gde idemo? -Na vrlo posebno mesto, Ava.
Nije li predivno?
Ljudi, nemam telefonski signal već pola sata. Službeno smo na odmoru!
Sjajno.
Ava, kad ćeš prestati to da radiš? - Kad ukloniš zaštitu za decu.
Kako se zove kraljica lasica?
Mark, saberi se.
Nije li to super?
Ava, čekaj nas. -Izgledam li ja kao tovarna mazga?
Sjajno mesto, zar ne? Pre je ovde bio sanatorijum.
Sanatorijum? -Da, mesto gde su bolesni,
stari i ludi ljudi išli da se oporave. Mislili su da ovdašnja voda pravi čuda.
Nije loše mesto za proslavu Božića, ne? -I cele nedelje bez vaj-faja!
Nema vaj-faja? -Pozdrav! - Jeste li poludeli? Halo? Halo?
Pazi, dete.
Halo? -Da, dolazim. -Vi ste g. Grunvald? -Tačno.
Pogledajte, sutra je šetnja s bakljama. -Ava!
To! -Ali postoji jedan uslov, nema samostalnih pustolovina.
U planinama se svašta može dogoditi. -Naravno. Nisam beba. -Hej.
Ava, tvoja torba. -Možeš li ti da je poneseš? -Vlastita soba.
Pre sam bio srećan s mestom za šator.
Da. Sutrašnju procesiju s bakljama ne treba propustiti.
Krvavi puni mesec je ovde redak.
Ovo će biti najbolji Božić mog života!
HOTEL SINESTRA
Zašto moram da idem na kurs? - Lepo je naći nove prijatelje.
Ozbiljno, ovi su štreberi.
Zašto ne mogu sama da skijam? - Jer si još dete, Ava. Zbog toga.
Da? -Da. -Izgledam li dovoljno glupo?
Zdravo, deco, jeste li spremni?
Dobro...
Ava, pazite jedni na druge. -Daj sve od sebe.
Ostani sa grupom i slušaj učitelja. Zabavi se!
Hoćemo li skijati izvan staze?
Mislim da te nije čuo. - Govori li uopšte holandski?
Sluša muziku. Trebalo bi to da pokušam kad mi roditelji govore.
Odrasli mogu da rade šta žele. Deca ne mogu ništa.
Naređuju nam da pravimo sranja. -"Život je više od zabave."
"Jedi povrće, sine." -Ne mogu da imam ljubimce zbog alergije.
Moji roditelji su zaista bez veze. -Svi roditelji su bez veze.
Sve vreme moramo da slušamo, ali nas niko ne sluša.
Hej, zagorela mesna ćuftice!
Molim? -Ti si kobasica. -Dobar!
Jedan, dva, tri, četiri. Gde je Ava?
Stefano, zdravo! -Ava! - Sklanjajte se s puta!
Ava! Ava! -Hajde, ljudi!
Dobro, deco, skijaćemo polako prema dole.
Pratite me i ostanite zajedno. Ava, to se i na tebe odnosi!
Molim? -Molim te, samo jednom bez ludorija.
Ludorija? Ni ne znam šta to znači. -Mala veverica!
Pratite me.
Idemo! -Hoćemo li da se trkamo? - Ovde je sneg prilično tvrd.
Deks! -Veverica!
Deks, stani.
Deks! -Čekaj me, mala veverice!
Deks, čekaj!
Deks! -Veverica.
Izgubili smo grupu.
Zašto ovde nema signala? Kakvo je ovo mesto?
Veverica sad udobno sedi pokraj vatre.
Dođi. Idemo.
Hladno je, zar ne, Ava? - Da. Gledaj kuda ideš.
Gde smo? -Dobro pitanje.
Jeste li imali problema sa ćerkom? - Jesmo li imali problema s Avom?
Ne, nema problema.
Stefano, pogledaj. -Našao sam ovo dvoje smrdljivaca usred ničega.
Deks? -Mama! Tata! -Deks! Gde si bio? -Dođi, dušo.
Ava! -Devojčice. - Gde si bila?
Nemoj više nikada ovako da nas uplašiš. -Draga, gde si bila?
Potpuno je neodgovorna!
Ceo dan bespotrebno riskira.
Misli samo na sebe!
Idemo unutra. Vreme je da počneš lepo da se ponašaš! -Mark! Mark!
Ava, Ava, Ava. -Učitelj kaže da skijaš kao luđakinja.
Ne možeš uvek da radiš šta želiš i bez razmišljanja.
Dovodiš druge u opasnost. -Nije fer, Deks je išao za vevericom.
Večeras ostaješ u sobi. -A šetnja s bakljama? -Žao mi je.
Ne preuzmeš li odgovornost, moraćemo mi.
Dobro, ostaću ovde? Hoću li dobiti i alarm za bebe?
Ava... -Nemoj ti meni "Ava". Ponašate se prema meni kao prema bebi.
Znate šta? Biću ovde sama za Božić da nemate malo dosadno dete.
Fondju od sira s pravim švajcarskim sirevima!
"Comté", plavi sir i "Appenzeller"? -Džoi! Izvinjavam se.
Šta je s tobom? Sedi! Sedi i jedi večeru.
Jeste li znali da pevanjem možete razbiti čašu?
Prestani! Prestanite oboje! Jedino što znate jeste da jedete i pevate.
Zašto se stvari oko mene uvek razbijaju?
Daj mi to, tata.
Pogledaj. Popravila sam.
Nemate veganskog sira? Ili biljnog ili zamenu za sir?
Možda imamo kozjeg sira. - Deks ne podnosi mlečne proizvode.
Opšta alergijska osetljivost na hranu. - U ovome nema ulja od oraha?
Deks! -Pazi! Oprez, njegova odeća. -Daj mi salvetu.
Nemam. -Moram da mu obrišem ruku.
Nismo li prestrogi prema Avi? - Zaključali smo je... -Zaključali?
Ovo je hotel sa četiri zvezdice, ne zatvor.
Je li vas kći nagovorila na šetnju s bakljama? Svi će doći.
Doći ćemo. -Dobro.
Naša kći je u kazni, ne mi. Neću propustiti ovu šetnju s bakljama.
Vruće?
"Val Sinestra je poznata
po svojim čudesnim moćima."
Bajke.
Opa. Sjajno.
Hotel je prazan, svi su otišli.
Imaš 15 minuta. Nemoj da ideš napolje.
"Tu-tu"! Dobro, deda Grunvalde.
Vatrogasni časnik Jonas prisutan!
"Jedan, dva, tri, četiri, Jonas može da se igra.
Pet, šest, sedam, osam, mesec je crven, nemoj da zakasniš.
Devet, četrnaest, dvadeset i dva, onaj kojeg vidiš si uvek ti."
Ugasiću sve vatre.
Zdravo, Jonase.
Zaista! Izgledaš čudnije od mene.
Ovako je bolje. -Zašto nisi u šetnji s bakljama?
Oh. Duga priča. Roditelji su mi rekli da ostanem u hotelu.
Hajde, daj ruku.
A ti? -Šta? - Zašto nisi u šetnji?
I zašto si u koferu? - I ja sam u kazni.
Dobro.
Šta je s tim roditeljima? Kao da ne žele da se zabavljam.
Da, odrasli su takvi.
Ponekad želim da ih se rešim. - Zaista? Želiš da ih se rešiš?
Da. To bi bilo lepo. - Onda bi mogla da radiš šta želiš.
Da. Baš to.
Bez kazni, odlazaka u krevet na vreme, jedenja svega s tanjira.
Napokon sam svoj šef!
Nije li ti to najveća želja? - Da, nije li svačija?
Hajde, idemo napolje! -Napolje? Ali... - Moram da ti pokažem nešto lepo.
Dođi, ovde dole. -Dobro se snalaziš ovde. -Dolazim ovde ceo život.
Koliko imaš godina? 11? - Da, već dugo vremena.
Dugo vremena? Je li ti Grunvald, čovek s recepcije, porodica?
Porodica... Ovim putem.
Jonase, čekaj! Gde ideš?
Opa. Šta je ovo?
Ovo je bunar Val Sinestra. Ovaj bunar čini čuda.
Imaš li želja... - Veruješ u to?
Želiš da se zabaviš, zar ne? Znaš ko nam naređuje.
Sama si to rekla. -I ti si čitao onu glupu knjigu bajki?
Iskušaj sreću. Imaš jednu želju.
Crveni mesec je pun. Ovo ti je prilika.
Dobro, svejedno.
Bože, zaista sam impresionirana. Čudesni bunar Val Sinestre.
Moram nazad.
Čekaj me! Roditelji će me ubiti ako saznaju da me nema.
Jonase!
Jonase? Čudak.
Ava? Kako je ovde?
Dušo, razumem tvoju ljutnju.
Ali nadam se da i ti razumeš zašto smo mi ljuti.
Razgovaraćemo sutra. -Doručak je u 8.30 h. Doći ćemo da te probudimo.
Lepo spavaj.
Bajke.
"Doći ćemo da te probudimo, Ava." Hvala.
Halo? Mama?
Tata? -Halo, mama!
Mama?
Halo? Halo?
Šta je s doručkom? - Reci ako ti treba pomoć.
Jesmo li zakasnili na doručak? - Ne idem na čas praznog stomaka.
Oh, da, čas skijanja.
Šta je zadržalo tu budalu i njegov vilinski voz?
Gde su mama i tata?
Mama, tata, probudite se. Neću ponovo moliti.
U redu. Upozorila sam vas. -Mogla bih...
I ovo bi funkcionisalo.
Dobro, proverimo sve sobe.
Uspeo sam. -Super. Ovde nema nikoga. -Ni ovde. -Ni ovde.
Niko. -Niko. - Ne. -Gde su?
Nema nikoga ovde. - Niko. -Prazno. -Ništa.
Ni ovde nema nikoga. -Niko. -Prazno!
Mislim da su otišli na skijanje bez nas. -Ili se skrivaju? -Prazno!
Gde je Ava?
Jonase?
Čoveče, kako si me uplašio! -Osveta za juče.
Svi odrasli su nestali. A ti znaš gde su, klovnu.
Moj kofer jutros nije bio zaključan. Tvoja želja je ispunjena!
Uspelo je! -Jonase!
Jesu li zaista svi nestali? -Da. Gde su?
Sklanjaj se!
Ovo je najbolji dan mog života.
Ne razumete šta se ovde događa, zar ne?
Ne. A ti? -Svi naši roditelji su nestali!
Očigledno. Ali kuda su otišli? -Koga briga? Očigledno im je dosta nas.
Dosta?
Je li on nov? Ima dugačak jezik za novog klinca. -Ima.
Svih naših roditelja nema! Iščezli su. Nestali.
Probudite se! Zar ne vidite kako je ovo fantastično?
Ako nema roditelja i niko ne može da nam naređuje, "Hotel Sinestra" je naš!
Možemo da radimo šta želimo!
Tri, dva, jedan... Kreni!
Čoveče.
"Nezavršen, san će se pretvoriti u zlo,
želja će postati prokletstvo."
"Direktor Jonas"
Jonase? Jonase?
Zovi me "gospodine direktore". -Da, baš.
Knjiga. Jesi li čitao... -Prestani.
Vaš sladoled, gospodine.
Svi se zabavljaju. A ti čitaš knjige.
Mućena pavlaka.
Moje omiljeno.
Znaš li na koga me podsećaš? Brineš se i držiš knjigu.
Na odraslu osobu. Ne znaš da se zabavljaš, Ava.
Ne znam?
Znate li šta me je Ava upravo pitala? "Džoi, znaš li da napraviš kokice?"
Kakva uvreda! Hajde, kokice, pucketajte!
Ćutite, počinje film!
Strašan film, Ava!
Sedi! -Blokiraš pogled. -Da, sedi.
Dobro, ovo je super. Znaš da se zabavljaš.
Jonase.
"Jedan, dva, tri, četiri, Jonas još može da se igra.
Pet, šest, sedam, osam, mesec je crven, nemoj da zakasniš.
Devet, četrnaest, dvadeset i dva, onaj kojeg vidiš si uvek ti.
Četiri, pet, šest, sedam, Jonas je ostao jedanaest."
Halo? Ko je tamo?
Deks, šta radiš? -Mame i tate još nema. Zovem ih.
Ovo je čudno. Sutra je Božić. Ako je ovo šala, predugo traje.
Deks, dođi. Idemo da doručkujemo. Hajde.
Vratiće se, zar ne, Aša? -Nadam se. Ko će drugi da počisti ovaj nered?
Dobro jutro. -Nije dobro jutro. Naših roditelja još uvek nema.
Sve moramo sami da uradimo. -Tačno. Ovo je najbolji dan mog života.
Zar to nije bilo juče? Jesi li već zaboravio?
Bar možemo da jedemo šta želimo
i možete da izaberete jutarnji urin i ustajale pahuljice.
Idemo, ljudi. Napad! Hajde, navalite!
Momci, doručkujmo zajedno.
Momci!
Momci, tiho. Mama želi nešto da kaže.
Imam bolju ideju. Džoi, znaš li da ispečeš palačinke?
Ava, prestani da me vređaš.
Želimo hranu! Želimo hranu!
Dobro, idemo. 30 jaja, 15 litara mleka, 12 kg brašna, so i 10 paketa maslaca.
Aša, neki mikser. Sjajno. Ava, lonac.
Savršenstvo.
To je sve? - Pojedi prvo ovu.
Znam zabavnu igru. Zove se... Frizbi od palačinki!
Šta je s njim? -Da, zaista je... -Pazi!
Zaista je detinjast! - Ne, Aša...
Napad!
Ljudi. -Municija! -Ne! Jonase, nemoj da baciš svu hranu.
Ava, tako si dosadna! -Jonase! Pusti, detinjasto derište! -Ti pusti!
Jonase, ovo je opasno! - Svetlim. -Jonase! Prestani!
Jonase, prestani. -Opa, sjajno.
Deks, pazi!
Deks!
Deks, prijatelju, jesi li živ?
Deks.
Video sam ptice na stablu. -Dođi.
Ups!
Lošije je nego što sam mislila. Svi osigurači su eksplodirali.
Struja je visokog napona, pa mi trebaju posebni osigurači.
Izgubljeni smo bez osigurača. I centralnom grejanju treba struja.
Kao i frižiderima i zamrzivačima.
Mogli bismo hranu da stavimo na sneg. -Koliko još imamo?
Za najviše tri dana. Dosta smo potrošili.
Ava, kuda ideš?
Ozbiljno, gde ste?
Zar nije predivno?
Crveni mesec se vidi tri dana i tri noći.
Tada se dugo čeka sledeći.
Je li ovo tvoja soba? - Da, ali ti si svejedno upala.
Zašto se kriješ iza kofera? -Tražiš li nešto?
Naše roditelje. -Nećeš ih naći. Bunar ih je...
Naravno. A ja sam ih oterala. -Tačno.
A kad crveni mesec nestane, to će biti zauvek.
Dobro. A ti si beba. A bebe veruju u bajke
i bacaju palačinke i smeju se kad nekog udari božićno drvce.
Ali, ja nisam detinjasta kao ti, Jonase.
Možeš se ljutiti na mene, ali ti si poželela da nestanu, Ava.
Svi odrasli su nestali i ti si za to kriva.
Za tvoje dobro se nadam da druga deca neće to saznati.
Kuda ideš? -Po pomoć.
Čiju pomoć?
Dobro, idemo u selo. Vratićemo se večeras. S vašim roditeljima.
Idem i ja. -Ne možeš. -Zašto?
Premalen si. -Hajde, dođi.
Dobro.
Ali ne mogu da te čekam sve vreme. - Ja ne mogu tebe da čekam sve vreme.
Idemo, ljudi. Sigurna sam da su u selu.
Jesi li dobro? -Dobro napredujemo. Držite se.
Izvoli. -Ovo je ukusno, Džoi.
Hvala. Niko ne voli tortu više od našeg tate.
Misliš li da su mama i tata ljuti na mene
jer sam išao za vevericom iako sam alergičan? -Šta? Ne.
Ne smeš tako da razmišljaš. - Možda im je trebao odmor.
Sigurno je teško biti roditelj. - Uvek ispravljati stvari.
Uvek brinuti za nas. -Da, mama bi sve uradila za nas.
Ja uvek moram da ispravljam stvari za tatom. Totalno je nespretan.
Moja mama je to pre radila.
Sigurno je naporno nekoga toliko voleti.
Mi smo otprilike ovde. - A selo je ovde dole.
Nastavljamo ulevo. - A reka nam ostaje desno.
U redu. -Čekaj. Šta ovde piše?
Ko govori nemački? -Ja.
"Prvo divovi moraju da govore, kako bi se zauvek poništila kletva."
Divovi? -Divovi?
"Nezavršen, san će se pretvoriti u zlo, a želja će postati kletva."
Šta? Kakva kletva? -Dve čarolije pripadaju zajedno.
Objasniću vam posle. Moramo da požurimo.
Hej, pogledajte! -Eno sela! -Napokon! -Da, selo!
Imamo još najmanje sat vremena hodanja. Imam ideju.
Neću ući u tu cev.
Ava, neću ući u tu cev.
Kako ćemo ukrotiti ovu stvar? - Evo odgovora. Glave dole!
To je bilo prilično neverovatno. - Ponovo! -To bi moglo biti škakljivo.
Zašto? -Jesi li ikada video tobogan koji vodi prema gore? -Ne, u pravu si.
Drago mi je što sam lagano doručkovao.
Skrivaju li se odrasli ovde?
Halo? Ima li koga?
Tata! Mama!
Halo? -Nema odraslih.
Halo! Gde ste?
Ava? Jesi li dobro?
Ljudi! Pogledajte, pokraj crkve!
Da. Odrasli! -Idemo!
Tata! Mama! -Hvala Bogu.
Idemo u zaklon.
Dosta mi je ovoga. Gde su svi?
Poželela sam da svi odrasli nestanu,
na bunaru Val Sinestra,
u noći kad ste bili u šetnji s bakljama.
Moja želja je ispunjena.
Ava, nije vreme za šale. -Ne šalim se!
Istina je. Ni ja nisam verovala, ali Jonas je u pravu.
Kakve veze s tim ima Jonas? -Odveo me je do bunara. Nagovorio me je.
Znači, za sve je on kriv? -Ne, ali...
Zašto nam nisi rekla? - Da, ako si znala sve vreme...
Zašto smo morali da idemo da tražimo? - Zabavljala si se kao da je sve u redu?
I vi ste se zabavljali. -Rekla si da će naši roditelji biti ovde, Ava.
Da, da ćemo se vratiti s mamom i tatom!
I vi ste se žalili na roditelje. I vama se svideo život bez odraslih!
Ćao.
Jeste li videli naše roditelje?
Svi na svetu su siročad. Zbog mene.
"Ovaj bunar čini čuda.
Četiri, pet, šest, sedam, Jonas je ostao jedanaest.
Ovo je najbolji dan mog života."
Smrznut je. Zaustavio se u vremenu.
Jonas je zaleđen u vremenu. Zauvek ima 11 godina.
Zbog toga je tako detinjast.
Da, to je njegova kletva. -Misliš li da Jonas ima veze sa bunarom?
I s našom kletvom. Zaustavljen je u vremenu. Jonas je zaleđen u vremenu.
Zauvek ima 11 godina. Moramo da prekinemo kletvu bunara, poništimo je.
Nisam sigurna... -Neću slaviti Božić s mojim roditeljima.
Tačno. Božić je skoro ovde, a to je vreme nade.
Tako kaže naša mama.
Dobro. Ako roditelji mogu da nestanu... - Mora postojati način da ih vratimo.
Ne samo zbog nas.
Jeste li gladni?
Našla sam osigurače. Opet ćemo imati struje.
Hvala. -Molim. Nadam se da će nam se roditelji uskoro vratiti.
Da. I ja. Gde je Deks?
Ćao, ljudi.
Nemojmo ovo još reći drugoj deci. - Krićemo šta smo videli u selu.
Tačno. Nećemo širiti paniku.
Napokon. Gde ste bili toliko dugo? Božićni pokloni! -Polako.
U redu. Znamo da biste hteli odgovor.
Pa, imamo sjajne vesti za vas.
Roditelji su na putu ovamo. - Da, zapravo su bili u selu.
Zajedno ćemo napraviti najbolju božićnu zabavu ikada! -Kakvu želimo. Idemo!
Vi ste takvi lažljivci! - Znam tvoju tajnu, Jonase.
Ja znam tvoju tajnu. I mnogo je veća.
Zaleđen si u vremenu. Zauvek ćeš ostati dete.
Ne možeš biti stariji od 11 godina. Mislim da si to poželeo.
Oboje smo zarobljeni kletvom. -Ti si zarobljena u kletvi. Ja živim svoj san.
Zauvek 11. To je noćna mora. Moramo je prekinuti. -Ne!
Da. Znam da to može da se učini.
"Prvo divovi moraju da govore kako bi se kletva zauvek prekinula."
Ko su divovi? Pomozi mi.
Misli samo na sebe, ali kad je u nevolji, odjednom mu trebaju druge.
Želimo da vratimo roditelje, kao i deca u selu i verovatno delom sveta.
Trebaju nam roditelji. -Ne, ne želim odrasle. Pretvaraju nam život u zatvor.
Nije tako. -Za mene jeste. Šta ti znaš? Neću nazad u svoj kofer.
Ali... Jonase.
Šta je s tvojom porodicom? Ne nedostaju ti?
Idem da sviram.
Tvoja porodica, Jonase. Gde pripadaš?
"Direktor Jonas"
"Majušan ključ."
"Šta vidiš, Ava?"
Pogrešila sam, Jonase.
Svet bez odraslih nije tako loš, zar ne?
Pogrešila sam u vezi s tobom. Možeš imati više od 11 godina.
Zapravo, već imaš.
Ko je to?
To si ti, Jonase.
Jesam li ovo ja?
Nisi poželeo želju kao dete, već kao starac.
Deda! Hej, deda.
Nisi ostao dete, kao što si mislio.
Ponovo si postao dete.
Grunvald ti nije deda.
Ti si njegov deda.
Pogledajte, novi vrh za jelku.
Ovo će biti najlepša Božićna jelka ikada.
Kad bih barem mogao da ga pokažem mami i tati.
Ava radi na tome.
Imao si ceo život, Jonase. Proslavio si 80 Božića s porodicom i prijateljima.
Sad je naš red.
Znaš li nešto o bunaru i kletvi, moraš da mi kažeš.
Bio sam bolestan. Imao sam demenciju.
Postajao sam dete. Onda je bolje biti pravo dete.
Hajde, Jonase. Ispravićemo ovo.
Prekinućemo obe kletve. Učini to za nas.
Za svu decu.
Prekasno je za igranje.
Jonase... -Ti si! -Jonase!
Uživaj u crvenom mesecu, uskoro će otići.
Onda više nećeš videti roditelje.
Gde je Ava? -Otišla je. Idemo da jedemo. Gladan sam.
Otišla je? -Mračno je i pada sneg.
Šta ja mogu? Otišla je.
Halo? Halo!
Dobro...
Zašto bi Ava otišla? -Možda je otišla do bunara. -Gde je to?
Javite ako je nađete. Uskoro ćemo imati zajedno sve vreme sveta.
Zaključao je. -Derište!
Jonase! -Jonase! -Ljudi!
Ljudi! Gore sam! -Ava!
Eho...
"Divovi moraju da govore..." Planine su divovi!
Mogu li dobiti eho?
Šta radi? -Poludela je.
Silazi! -Moramo da joj pomognemo. -Da, hajde, zajedno.
Sklonite se!
Ava, jesi li dobro?
Divovi su planine oko hotela. "Divovi moraju da govore."
Odjekuju! -Jako pametno. -Dođi.
"Nezavršen, san će postati zlo, želja će se pretvoriti u kletvu.
Divovi prvo moraju da govore kako bi se zauvek prekinula kletva."
Treba nam eho. -Možda možemo naglas poželeti.
Da, da naša želja odjekuje. - Možda je možemo otpevati.
Riek... -Ne, zaista. Svi zajedno. -Da, u pravu je.
Moramo je jednoglasno otpevati.
Pratite me, i neka planine pevaju s nama.
Deda!
Stani. Deda, čekaj!
Nije dovoljno glasno. Prestanite!
Ne funkcioniše. -Šta ako... - Ne funkcioniše, u redu?
Naravno da ne funkcioniše.
Nikad nije kasno za igranje.
Šta je to bilo? Je li uspelo?
Je li uspelo, Ava?
Još nema nikoga.
Ako se ti jadnici opet pojave... Kunem se...
Džoj! Treba li zaista da te zovemo na doručak?
Nisam mislio da ću to doživeti.
Tata! -Mama! Tata!
Ne može biti daleko. -Kako možeš biti siguran? -Dušo, ovde si!
Rekao sam ti da Ava ne pravi gluposti. -Gde si bila?
U redu... -Doručak? -Da.
Izvolite. Predivna palačinka. -Hvala.
"Crepe." -Jako ukusno, Džoi. -A torta tek dolazi.
Tvoja ukusna torta. Još palačinki. Još.
Već je Božić. Vreme leti kad si na odmoru.
Oprostite. -Šta?
Sviđaš joj se. -Ja?
Nešto na tebi je drugačije. -Da, ali...
Jesi li mu promenila kosu? -Ne.
Palačinke. Ko želi još palačinki? Želi li neko palačinke?
Ava? Je li sve u redu? -Da.
Srećan Božić, dušo. - Srećan Božić. -Srećan Božić.
Ava, šta smo rekli o ustajanju od stola? -Mark, nije više beba.
Hvala, Jonase.
Naravno, bio je prestar za ove igračke.
Neću ga više videti, zar ne?
Ne.
Ali... Ponovo je našao sve svoje uspomene.
I one s vama. - Hvala. Ovo sam tražio.
Dobro, deco. Danas ćemo možda skijati na crnoj stazi.
Jeste li spremni? - Da, g. Stefano.
Pratite me.