Quantum Leap var ett experimentellt tidsreseprojekt.
-Varför hoppade du? -Jag minns inget.
Du är dr Ben Song och reser i tiden för att ställa saker till rätta.
-Har du träffat den här mannen? -Jag förlorade tiden.
-Funderar du aldrig på vem det var? -Jag ritar personen hela tiden.
-Ser du personen i dina drömmar? -Vederbörande satt bakom ratten.
-Var är pakoran? -Strax klar!
-Matsalen är klar. -Vi öppnar halv tolv. Fort!
-Suveränt! -Vad står du och glor på, Kamini?
-Ge mig tomaterna! -Ja, chefen!
"Chefen...?" Har du slagit i huvudet? Vad sägs om "ja, mamma"?
-Just det. Ja, mamma. -Ställ fram de här.
-Det doftar ljuvligt. -Stå inte där och dregla!
Åt det hållet! Varför fick jag så usla döttrar?
Ris! Glöm inte tången.
Jag säger inget till mamma, men sluta nalla av maten.
-Jag ber om ursäkt. -Hur mycket tog du...!
Jaså, nu kommer du äntligen, Manisha?
Jag testade nya recept. Den stora dagen är inne.
Vi får en ny middagsmeny signerad Manisha Prasad!
-Du sa att jag fick göra det. -Gjorde jag?
Du kan inte backa ur nu. Jag har redan fixat allt.
Dum biryani, masala-räkor, chana chaat...
Dum biryani är din fars favorit.
Men tror ni verkligen att folk är redo för den sortens mat?
Amerikaner gillar inte mat de inte kan säga.
Jag förstår att det skrämmer dig att byta ut pappas meny-
-men jag tror på det här.
Didi håller med, eller hur?
Jag är Didi, ja! Ja, absolut.
Du tar alltid hennes parti.
-Välkomna. Våra pakoras är nygjorda. -Och ljuvliga. Ni kan sitta här.
Hon tar inte alltid mitt parti.
Jag är smickrad. Jag visste inte att du var så konstnärligt lagd.
Janis gav oss namnet på personen som uppmanade Ben att hoppa, Ian.
En barista på ett kafé i Silverlake.
-Hur känner denna person Ben? -Personen minns inte Ben.
Men nån hoppade in i personen.
Baristan minns bara ansiktet, på samma sätt som jag minns Sams.
Jag.
-Gjorde du det? Hoppade du? -Nej, nej...
Åtminstone inte än.
Ansiktet i teckningarna ser ut att vara äldre.
Det måste vara jag i framtiden.
Så det är jag som har startat allt det här...
Jag måste ha hoppat från framtiden och sagt till Ben-
-att aktivera Quantum Leap-acceleratorn.
Jag skickade min bästa vän till en annan tid, iväg från er.
Jag utsatte honom och hela projektet för stora risker.
Det kan inte...
Det var jag hela tiden.
Inte riktigt. Du i framtiden.
-Ziggy har hittat Ben. -Då kan jag titta till honom.
Hur glad är du att vara kock?
Jätteglad. Jag trycker i mig pakoras, och jag kan hantera kniv.
Du gillar basket, men att äta är din favoritsport.
När jag kommer tillbaka kan jag laga indiskt till dig.
Det ska jag komma ihåg. Ring i näsan passar dig.
Är det mitten på 00-talet? Och det där är min familj?
2009. Du har hoppat in i Kamini Prasad-
-äldsta dottern i en indisk familj här i Portland i Oregon.
Din mor heter Sonali och din lillasyster Manisha.
Familjen äger restaurangen Masala Garden-
-men har haft det tufft sen din far Vikas dog för cirka ett år sen.
Det måste vara mannen på bilden.
Jag vet varför du är här. Restaurangen brinner ner i natt.
Sonali dör i en hjärtinfarkt en vecka senare av all press.
Manisha slutar i branschen. Hon och Kamini träffas aldrig mer.
Hela familjen går under på grund av den där branden.
Ziggy säger att du ska rädda restaurangen.
-Visst. Vad kan ha orsakat branden? -Kanske matlagningen i sig.
Ja, spisen såg bra sliten ut. Eller kan det var fel på elen?
Ben!
Var är mina pengar?
-Ni måste ta fel. -Nej!
Felet är att ni ligger 30 000 dollar efter med hyran!
Om du ber om uppskov en gång till, då jävlar.
Hyresvärden Kathy Tanner.
Se Frank som en vräkningsorder. Lämna restaurangen idag.
Det är hennes fel att restaurangen brinner ner. Tala med henne!
-Jag förstår, du vill ha dina pengar. -Det var just det jag sa.
Men hur ska vi kunna betala om vi stänger restaurangen?
Vi jobbar på det. Det kommer faktiskt en hel mängd av gäster ikväll.
-Vi har startat en reklamkampanj. -Har vi?
Vräk oss inte, så får ni hela kvällens intäkter.
Minst 5 000 dollar. Resten får du vid månadsslutet.
Kom förbi ikväll. Om ett enda bord står tomt kan ni kasta ut oss.
Det här är er sista chans.
Om ni inte gör braksuccé ikväll, åker ni ut.
Jag ska ha mina pengar på ett eller annat sätt, ms Prasad.
Vi går.
-Låt mig gissa: försäkringsbedrägeri? -Japp.
Hon får fängelse om några år, för att ha satt eld på två bostäder.
-Gick det bra. -Jadå.
Jag känner igen det här, det är bara det.
Sonali försörjer sin familj i ett nytt land, precis som min mor.
Mamma drömde faktiskt om att ha en egen restaurang.
Men pengarna gick till min skola.
-Det visste jag inte. -Jag kunde inte rädda min familj...
...men jag ska inte svika den här.
-Vad är allt det här? -Förlåt, jag hörde dig inte.
Jag testar bara ett antal olika scenarion i Ziggy-
-för att ta reda på varför jag hoppar.
På grund av teckningarna... Har du varit här hela natten?
Om jag nu hoppade tillbaka hit, vad fick mig att göra det?
Kanske ställs jag inför ett val som blir starten på alltihop.
Om jag nu inte hoppade på grund av händelser som...
-Ian, Ian! Sluta. -Det kan jag inte.
Jag gav upp allt för det här jobbet.
Om baristan har rätt kan jag vara en fara för hela projektet.
Ingen tror att du utgör en fara.
Den här sortens grubblerier är inte till nån nytta.
Ta ledig resten av dagen och samla tankarna.
Nej, jag behöver mer tid med Ziggy. Och Ben är fortfarande fast där ute.
Det var inget förslag, utan en order.
Jenn och jag håller ställningarna. Ta ledigt och samla tankarna.
Vart skulle jag ta vägen?
När jag behöver samla mig-
-är svaret på det inte en plats, utan en person.
30 000 dollar...? Be om uppskov, det gjorde alltid er far.
Didi säger att vi inte får uppskov mer.
Hon vill vräka oss. Vi måste se till att restaurangen är smockfull ikväll.
Hur då? Ska Manisha ringa alla sina hemliga pojkvänner?
Det behövs inte, eftersom Didi skvallrar om allt.
Vi får prata mer om det sen. Jag fick ett tips av en vän.
Känner ni till Groupon? En webbplats som erbjuder sina kunder rabatt.
-Alla gillar att få saker billigare. -Jag litar inte på det där internet.
Det är en bra idé. Vi måste våga tänka nytt.
"Ät två, betala för en" lär ge många nya gäster.
Okej. Fixa det, Kamini.
Bra jobbat. Det finns ett kontor här borta.
Då ska vi se. Registrering på Groupon.
Familjen tycks ha haft det tufft på sistone. Där var det bättre...
Det är inte lätt att förlora en närstående.
-Vad hände? -Jag får inte ha min nya meny.
Det är för mycket som står på spel för att ta några risker, säger hon.
Det var tråkigt att höra.
Jag vill bli kock, Didi. En kock i världsklass!
Jag vill laga mat på vårt sätt. Inte bara ställa fram en buffé.
Äkta indisk mat från olika regioner.
Folk är redo, det är jag säker på. Hon vägrar förändra minsta lilla.
Hon behöver bara lite tid.
Sedan pappa dog har hon blivit som en annan person.
Minns du hur rolig och äventyrlig hon brukade vara?
Hon och pappa skulle resa. De hade tänkt se pyramiderna i år.
Nu är hon rädd för minsta förändring. Rädd för allt.
Hon blir slutet för restaurangen.
Jag åker och handlar.
-Jag är tillbaka om en stund. -Okej.
-Vi har gäster. -Bra!
Det kan nog lösa sig, men jag är väldigt stressad.
En rymdfärja var inget problem, men relationer är jobbigt...?
Forskarna har inte löst gåtan med invandrarföräldrar än.
Förlåt, chefen. Barnet sover inte. Det tar knäcken på mig och min fru.
Du får försöka vila ut. Inte här dock, utan hemma.
Vart är han på väg?
Har Sonali...min mamma... bett dig ordna nåt?
Nej, det släpps en ny sneaker idag. Jag har väntat hela livet på den.
-Vi behöver all hjälp vi kan få. -Jag ställer upp...om två timmar.
Mamma, hur gick det?
Bra. Jag behöver operera mig, men vem kan ta ledigt i två månader?
Det är en nervskada, förmodligen av allt arbete i köket.
Hämta lite is.
Jag kan hämta nåt ännu bättre. Hur ofta ska du ha på dig de här?
Inte undra på att du har ont.
-Ta på dig dem idag. -Okej, men allt blir svårare då.
Hallå? Sonali, är du här?
Det får inte vara hon.
Paddy! Och Gauri.
Sonali! Det var alldeles för länge sen.
Padmini och Gauri Kumar. Vikas kusiner.
-Vi har tydligen mer släkt här. -Det tycks inte vara goda vänner.
Kamini, vad fin du är! Du äter ordentligt, ser jag.
Tack så mycket.
Har ni tappat bort adressen hit? Vi har inte sett er på länge.
-Vi har absolut försökt ringa. -Dimpy sa att du verkar ha fullt upp.
Att driva restaurangen på egen hand ger inte många lediga stunder.
Men det är inte därför vi är här.
Vi insåg att den här veckan är det ett år sen Vikas gick bort.
Han var en underbar man. Vi saknar honom allihop.
Ja, det gör vi med.
-Det var fint att ni tittade förbi. -Är det allt?
-Vi väntar ett stort antal gäster. -Vi kan hjälpa till.
-Hej då! -Tack för mithaien.
-Nu var du allt bra burdus. -De vill ändå inte vara här.
De erbjöd sig att hjälpa. Skulle de hjälpa till med skulden?
-Är det inte sånt man har släkt till? -Nej, du.
De har alltid sett ner på oss. Jag ger dem inte mer ammunition.
Jag tyckte att de verkade vilja försonas.
De tog det här som ett tillfälle att visa sin överlägsenhet.
Den här barfin kommer från den dyraste butiken i hela Portland!
Din far kunde hantera dem. Och han kunde hantera Kathy, men...
Han är inte här nu.
Han höll ihop allt.
Tänk att han har varit död... i ett helt år.
Det känns som femtio.
-Hon är en stolt kvinna. -Hon påminner mycket om min mor.
Jag måste nå fram till henne på nåt vis.
Vad bra. Det är bara sju timmar till servering.
Gick du till den dyra marknaden? Du skulle gå till Apna Bazaar!
Det här är inte de vanliga ingredienserna!
-Jag tänker göra min meny ikväll. -Ursäkta?!
-Vi måste utvecklas, mamma. -Jag har redan sagt nej.
-Ni har 200 gäster ikväll, Ben. -200?!
-Va? -Vi får...200 gäster ikväll.
Kommer det 200 gäster? Och du vill att vi gör en ny meny?!
Om vi ska tjäna ihop 30 000 dollar måste vi ge folk nåt helt nytt.
Den blicken känner jag igen.
Ni lyder inte mina instruktioner. Så hade ni aldrig gjort mot er far!
Pappa lyssnade på oss. Du verkar tro att vi är 15 år!
-Nu tar vi ett djupt andetag. -Ge mig en chans att prova menyn!
Nej, inte idag!
Du tror inte att jag klarar det. Du ser mig inte som en riktig kock.
Jag tror att du har drömmar, men det är kanske allt de är.
Se hur du reagerar - som ett barn!
-Vi behöver dig, Manisha. -Hon struntar i mig!
-Vill du gå? Gör det, då! -Bra. Då slutar jag.
God morgon.
-Rachel? -Ian...?
Hej. Världen är liten. Så ditt kontor har flyttat hit?
Verkligen liten. Vad gör du här?
Jag är ledig idag och ville pröva några nya kaféer.
-Har du provat den där? -Den som ligger vid mitt kontor?
-Ja. -Vill du prova den igen?
Med mig. Men det vore konstigt, va?
För att du är mitt ex och inte har hört av dig på flera år?
Ja, nåt i den stilen.
Jag råkade dock köpa de här på Frankie's på vägen hit-
-om det kan vara av intresse?
Ett slag under bältet.
Okej. Men jag har ett möte om 45 minuter.
Okej. Perfekt. Det blir jättebra.
-Chole masalan är slut! -Det kommer mer om 30 sekunder.
-Vad sjutton gör vi med det här? -Ni är uppe i 300 bokningar.
Mamma, vi har sålt 300 biljetter.
Vi kan inte tacka nej till gäster. Det är fem timmar kvar till middagen.
-Låt mig få ringa Manisha! -Nej, Diego och jag löser det.
-Du och jag löser det. -Sa du inte att jag är usel?
Fokusera inte på det. Krossa jeeran, hacka aloon och marinera kycklingen!
Va...?
Inte så där, låt mig göra det. Det där är för grovt.
Du är så långsam. Jag gör det!
-Jag vet inte om det här funkar. -Tiden går.
Hur kan du rädda restaurangen, förutom med nya gäster?
Vad händer med huset efter branden?
En investerare vid namn Kevin Rasmussen köper det.
Han är okänd nu, men om några år är han en av de största krogägarna.
Det står om honom i The New Yorker. "Enligt Kevin Rasmussen är mat"-
-"den enda konstform som utnyttjar alla fem sinnen." Pretentiöst värre.
-Det är lösningen! -Pretentiöst matdravel?
Om han investerar i byggnaden efter branden tilltalas han av läget.
Om jag kan få honom att investera idag löser sig allt.
Familjen blir skuldfri och kan satsa på verksamheten.
-Kan du få tag på honom? -Jag har hans telefonnummer.
-Hej, är det Kevin? -Ja, vem där?
Jag heter Kamini Prasad. Vill du investera på 20th Street?
Ja, det stämmer.
Min familj äger restaurangen Masala Garden där.
Vi bjuder investerare på mat ikväll. Det är redan många på listan-
-men jag vill erbjuda dig ett bord.
Tack, men jag ska gå på det nya brasilianska stället.
Det kan vänta. Jag lovar dig att det här är ditt livs chans.
Mat är ändå den enda konstform som utnyttjar alla fem sinnen.
Det har jag aldrig hört förut, men jag håller med.
-Jag svänger förbi ikväll. Vi ses. -Det gör vi.
Du var otrolig!
Ziggy säger att om han investerar är risken för konkurs bara 2 %.
Jag återvänder till teamet, men bra jobbat!
Bra jobbat av dig med.
Mamma, gissa vad...! Du har tagit av handledsstödet.
Jag kan inte laga mat med dem.
-Var är Diego? -Han fick åka hem och försöka sova.
-Har du skadat dig? -Det är bara ett litet sår.
Låt mig titta på det.
Jag måste tillaga kycklingen, fritera bhaturan...
-Vi behöver Manishas hjälp. -Nej, det gör vi inte.
Ni har det lite jobbigt nu, men hon gör sitt bästa.
Hon försöker ta reda på vem hon är.
Det är bara i Amerika som folk ska "hitta sig själva".
Du är här - jag hittade dig!
Ni måste mötas på halva vägen. Tänk om det där var ert sista samtal.
-Tänk om allt är förstört. -Var inte löjlig. Jag ska ingenstans.
Akta, mamma!
-Det gick bra. -Det gjorde det inte alls!
-Hjälp mig göra rent det. -Din hand...!
-Det är djupare än jag... -Mamma...? Mamma!
Du dyker upp utanför mitt kontor efter flera års tystnad.
Du vägrar svara på mina frågor-
-och ser lika ledsen ut som när Pretty Little Liars lades ned.
Vad är det som har hänt?
Låt mig gissa. "Det är hemligstämplat."
-Det är hemligstämplat. -Ian, jag...
Jag förstår att ditt jobb handlar om hemliga grejer.
Det var därför vi gjorde slut.
Men du kan inte först be om hjälp och sen sätta upp en mur.
Jag vill finnas där för dig, men det kan jag inte göra om...
...du inte släpper in mig.
Jag måste... Jag måste gå till mitt möte.
Vakna, mamma! Jag behöver dig här.
Ben...?
-Vad har hänt? -Vakna...vakna!
Det här är precis som... det som hände med min mamma.
Din mamma fick ett artärbråck. Du kunde inte ha gjort nåt.
Hon har bara svimmat. Vi behöver en förbandslåda.
Okej, förbandslåda.
-Jag hittade den! -Ta fram förband och kompresser.
Men rengör först såret.
Hon vaknar!
-Vad hände? -Du svimmade.
Jag hjälper dig upp. Vi måste skölja ur såret.
Förlåt. Jag borde inte ha gjort dig mer stressad än du redan är.
Det är ingen fara, Kamini. Sånt händer. Det är inte ditt fel.
Jag måste säga att du ställer höga krav på dina barn.
Inte högre än på mig själv.
Jag vet, men pressen är stor.
Det handlar förstås om din kärlek, men också om din stolthet.
Om ditt barn misslyckas framstår du i dålig dager.
Det är inte bara det. Jag vill inte att Manisha blir sårad.
Världen är inte så snäll som hon verkar tro.
Du kan inte stöta bort folk bara för att de inte gör som du vill.
Våra kusiner, din dotter... Vem står näst på tur?
Det är upp till dig om du vill stå vid Manishas sida-
-när hon begår sina misstag, eller inte.
Ska din stolthet verkligen få stå i vägen för din familj?
Du har verkligen blivit stor.
Jag är förvånad själv.
Vad ska vi göra? 300 gäster är på väg.
Chris handlar skor och Diego är hemma och sover.
Du vet vad vi måste göra.
Okej, visst. Vi åker och hämtar din syster.
-Ska du bita i det sura äpplet? -Nej, bara i pizza.
-Får jag smaka en bit? -Varsågod.
-Hemsk, va? -Ja, men på ett härligt sätt.
Precis.
Minns ni första gången vi kom hit?
1996. Vi hade just flyttat från Bombay.
Vikas hade fått sin första lön och tog med oss för att fira...
...på det häftigaste ställe han visste: D-Zel's Pizza.
Sen blev det tradition.
För honom var det här den amerikanska drömmen.
-Det kan jag tänka mig. -Er far var en underbar man.
Smart, engagerad...
Han ansåg att D-Zel's Pizza var höjden av det amerikanska köket.
Han hade sina egna idéer om mat.
Minns ni hur han gav alla amerikanska gäster milda rätter-
-hur kryddstarka de än ville ha det, av rädsla för att bli stämd!
Han hade sönder vår allra första kyl. Han skulle absolut hämta den själv!
Han var så himla snål.
Var han snål...? Du återlämnade varenda present han gav dig.
Presenter är slöseri med pengar!
För pappa.
Mamma...
Restaurangen är vårt arv efter pappa, så det kan kännas fel att förnya den.
Men låt säga att vi gör det som en hyllning till honom.
Jag är fortfarande chef.
Men du får lägga till en ny rätt. Kan vi säga så?
Det går jag med på.
Perfekt. Men vad gör vi här - vi har en middag att servera.
-Vad är det som händer? -Vänta här!
-Håll er på avstånd! -Det är vår restaurang!
Ni har en gasläcka. Tur att ingen var där.
-Nej...! -Mamma!
Jag är ledsen. Fruktansvärt ledsen...
Jag kan inte tro det. Det skulle inte sluta så här.
Det är för att er far inte är här.
Enligt Ziggy var det bara 2 % risk att huset brann ner.
Men det är dessvärre inte noll.
Jag kommer att fastna här för all framtid.
Du är den enda som har en utväg.
Det här är ett tecken på att du ska ta jobbet på Nike.
Joy jobbar på USPS. Hon kan nog fixa nåt åt mig.
Jag flyttar tillbaka till Indien.
Man vill så gärna ge utlänningar en chans.
-Hallå! -Och så händer det här.
Hallå!
-Vi hade en överenskommelse! -Jag vet inte vad du talar om.
Försäkringspengarna påverkar inte din familjs skuld.
Ge mig 30 000 dollar, annars hamnar ni i rätten.
-Du satte eld på vår restaurang. -Det skulle jag aldrig göra.
Du kan inte bevisa motsatsen. Vem av oss tror polisen på?
Helt otroligt! Nu vill hon ha både försäkringspengarna och skulden.
-Ziggy kan inte veta att nån... -Vi måste betala skulden ändå.
Hur då? Allt vi äger brann upp.
Det finns...fortfarande hopp.
Investeraren Kevin Rasmussen skulle ha kommit ikväll.
Om han gillar maten kanske han investerar i er.
-Ska vi laga middag ändå? -Vi har ingen restaurang kvar.
Att vi inte har nån restaurang betyder inte att vi inte har det.
Hon har tappat det. Pressen av att vara äldst tar ut sin rätt.
Jag har en plan. Ingen ska börja på USPS eller flytta till Indien.
-Hämta all mat ni har hemma. -Det kommer inte att räcka.
Vi är familj. Vi räcker alltid till.
Möt mig om en timme. Jag meddelar var.
Okej. Vad tänker du?
Minns du den där middagen på parkeringsplatsen?
Minns du den? Jag vill helst glömma den.
Det var en pop up-restaurang. De är populära här omkring.
Om vi hittar matvaror och utrustning behöver vi inget hus att vara i.
Var hittar vi en utomhusrestaurang?
-Har du inte ett team av genier? -Jo, det kan du lita på.
-De kan få lista ut det. -Okej.
Jaså, du har gått och blivit stalker.
Säger den bästa detektiven på sociala medier.
Jag är...
Du har rätt. Jag är dålig på att släppa in folk.
Men jag vill försöka, om du kan tänka dig att lyssna.
Det här projektet som jag tackade ja till...
Det kan ha varit ett dåligt beslut.
Jag tvingades satsa allt på jobbet. Det tog över mitt liv.
Det var skälet till att vi...
Tänk om ett beslut jag tar där skadar de personer jag älskar mest.
Tror du att jag är kapabel att göra en sån sak?
Varför frågar du det?
Därför att jag sårade dig.
Gjorde jag inte det?
Ända sen jag lärde känna dig har du haft ett tydligt mål.
Att hjälpa människor.
Om ditt arbete tvingar dig att fatta ett svårt beslut...
...så gör du det rätta.
Du har alltid goda skäl till att välja som du gör.
Tack.
Men gör mig en tjänst... Svara när nån messar.
Mer än en gång var femte år. Okej?
Ja, okej.
Rachel?
Det ska vara här, sa hon.
Herregud!
Ni hittade hit.
Hur...?!
Jag kollade upp vilka bröllop som hölls i eftermiddags.
Den här familjen var vänlig nog att vänta med nedmonteringen-
-i utbyte mot sitt livs bästa måltid.
Hittade ni inga ingredienser hemma?
Vi är här borta!
-Du bad dem om hjälp. -Ja.
Dina ord om stolthet gjorde susen. Jag borde ha gjort det för länge sen.
Okej, bhabhi. Sätt oss i arbete.
Vad vill du ha hjälp med?
-Du sa att jag inte fick... -Ja, men jag har ändrat mig.
-Det får jag väl göra? -Det har du aldrig gjort förut.
Du är vår chef.
Okej, kökschefen?
Mer garam masala.
-Hur går det med paneer tikkan? -Det går bra.
-Och murgh malaien? -Fem minuter.
Typiskt att man är ett hologram. Det här ser fantastiskt ut!
-Och det börjar bli kö. -Där ser man.
-Ser du investeraren? -Nej. Men han kommer.
Jag kollar med högkvarteret.
-Vill du släppa in dem, Didi? -Det ska bli ett sant nöje.
Välkomna, allihop. Ursäkta bytet av plats.
Slå er ned på valfri plats. Serveringen sker i familjeanda.
Investeraren syns inte till. Kan ni ta reda på varför?
Jag försöker ta hjälp av Ziggy, men där går jag bet.
Jag kan hjälpa till.
-Kul att se dig igen. -Du fick ledigt hela dagen.
Jag vet, men jag fick hjälp att samla tankarna.
Om mitt framtida jag hoppade så var det av en anledning.
Det var viktigt nog för att ställa alla mina vänners liv på ända.
Vi måste ta reda vad skälet är.
Men först letar vi reda på investeraren.
Du ska då alltid äta. Tur att vi har nåt kvar att servera.
Alla tycks älska maten.
Var är investeraren?
Han kommer inte.
Nej, tyvärr. Ironiskt nog har han fått matförgiftning.
-Vi hoppades att han skulle komma. -Att vem skulle komma?
En investerare. Vi är skyldiga hyresvärden en stor summa pengar.
Varför har du inte sagt nåt? Så mycket kan det inte vara.
-30 000 dollar. -Oj! Ja, det är en stor summa pengar.
Jag kan hjälpa till. Jag fick bonus i år.
Det är för mycket pengar.
För en av oss kanske, men se hur många vi är.
Indier älskar bra investeringar.
-Då kan vi köpa en ny restaurang. -Nej, Kamini.
Självklart! Jag minns inte när jag åt så gott senast.
Förutom på din restaurang, såklart.
-Jag investerar gärna i er. -Jag med. Så mycket ni behöver.
Jag har haft ett dåligt år, men ni behöver kanske en provsmakare?
-Jag har förvisso många nya recept. -Men var ska vi laga maten?
Indier hittade vatten på Mars. Vi kan nog hitta en restaurang.
Kama är fastighetsmäklare. Han kan säkert hjälpa dig.
Lite gratis phuchka då och då är allt vi behöver.
Ni är väldigt generösa.
Struntprat. Jag har en känsla av att vi alla kommer att bli rika.
Jag har jättemånga idéer!
Hon har rätt. Med hjälp av släkten kan familjen köpa en ny lokal.
Företaget blomstrar och Sonali slipper få hjärtinfarkt.
Än Kathy?
Tydligen jobbar Avinash där borta för Portland-polisen.
Nästa månad grips Kathy för försäkringsbedrägeri.
Bra.
Det här är ditt verk. Du samlade alla dessa människor.
Jag är stolt över dig.
Vi var två om det.
Det jag sa till Sonali är sånt jag ville säga till min mamma.
Jag hade bara inte insett det.
Men jag bär inte samma ilska inom mig längre.
Du borde nog göra dig redo att hoppa.
Jag är inte redo riktigt än.
Alla vill investera. Jag har mycket att göra.
Jag måste ringa banken, köpa ny utrustning...
-Mamma...? -Två räkor och två jalebi!
Och naanbrödet är slut. Jag älskar er, men sätt fart.
-Jag tror att hon klarar det. -Du har rätt.
Ni behöver inte mig, men jag behöver er.
Om jag inte jobbar i restaurangen, vad har jag då för syfte?
För det första så kommer vi alltid att behöva dig, mamma.
Och tänk på allt du har offrat för att ta hand om dina barn.
Vänner, äventyr, en resa till pyramiderna...
Du har vigt hela ditt liv till oss och restaurangen.
Det är dags att du börjar tänka på dig själv.
Det brukar vara förälderns jobb att få barnet att våga ta steget.
Du kan fortsätta köra med mig i morgon bitti.
Nej. I morgon ska du och Manisha diskutera ert nya företag.
Jag ska resa till Egypten.
Jag tar med mig Gauri och Paddy. Deras barn är alla vuxna och gifta.
Det är förresten nästa sak jag måste ta itu med när det gäller er flickor.
Jag älskar dig, mamma.
Jävlar...!
Översättning: Mattias Gustafsson Iyuno