MUZEUL LUI MOȘ CRĂCIUN
Cu forța Crăci-universului îți ordon, baston!
Vino la mine acum!
Adică acum!
Ce amuzanți suntem! Glumeam și eu…
Dar acum?
Nu facem nimic așa!
Au trecut trei luni și nu ți-a revenit magia!
- A mișcat un pic ultima oară. - Ba chiar deloc!
Nu ne putem răzbuna pe dușmani,
suntem la fel ca la trezirea în purgatoriul ăsta trist!
Ședeam pe un tron măreț acoperit de gheață,
iar acum îmi odihnesc posteriorul pe un fotoliu-puf…
Însă magia mea va reveni.
Și voi ajunge la răzbunare așa cum ajunge bastonul la mine!
Cum ajunge bastonul!
Bastonul!
Baston!
De ce crezi că ne-a chemat aici și nu în sala de mese?
Nu știu.
Ia uite!
- Noel, arată delicios! - Cheful merită felicitări!
De asta n-am vrut să vin.
- Noel, dragul meu… Îți merge bine? - Mai bine ca niciodată.
Iau brunch-ul cu cei trei preferați ai mei.
- Dv. ce faceți, doamnă Crăciun? - Bine, foarte prinsă cu munca.
Cazul spărgătorului de nuci îmi ocupă tot timpul.
Chiar, cum merge?
Știm că nu mai e în Norvegia.
Verificăm și în alte părți ale lumii, dar încă n-am aflat nimic sigur.
Să nu vorbim de muncă.
Bine, dar cred că știu cum să-l ajut pe Cal cu sania.
- Nu mai leșină? - Ba leșină imediat ce vede sania.
Însă am o metodă sigură să-l vindec de teama de înălțime.
- Îi supără treaba asta? - Sunt furioși.
Păcat că lipsește Riley…
- E ziua ei mâine. - Mă bucur.
Mă gândesc să-i scriu o poezie sau un cântec.
Tu când îi scrii așa ceva mamei, de unde îți iei inspirația?
Din cărți, filme, răvașe… Nu știu. Gata cu vorba, să mergem!
- Eu sunt gata, șefu'. - Perfect. Cum am repetat, da?
- Frâiele între degete. - Da.
MOȘ ÎN FORMARE
Cum am repetat. Așa te obișnuiești cu viscolele.
O să le întâlnești în zbor.
- Ai noroc că n-a mers aparatul de lumini. - Ce?
Trebuie să simți vânturile dominante.
Vânturile dominante. Simte-le! Haide!
- Le simt. Da! - Așa.
Și nu uita, toți copiii lumii te așteaptă, sunt la 9000 m sub tine.
Privește în jos! Salut, copii! Da, 9000 m…
Ce Sfântul Nicolae!
Îți trebuie roți ajutătoare și la un scaun pliant?
CINE ESTE FAMILIA LUI MOȘ CRĂCIUN?
CAPITOLUL NOUĂ: FĂRĂ MAGIE LA MASĂ!
Cioc-cioc! E acasă vrăjitoarea? Nu așa…
Sandra?
- Bună! - Scuze!
La Befana m-a învățat cum să fac abstracție de voci.
- Și cum merge? - Super.
N-aud păianjenul de pe umărul tău.
Nu!
- Mamă… - Scuze.
Ai fost foarte ocupată cu La Befana.
Ar fi drăguț să petrecem o zi împreună.
Vino la birou. Cazul spărgătorului de nuci are nevoie de alți ochi.
Eu și Gary avem doar trei împreună.
Mamă, sunt ocupată cu vrăjile. Poate cu altă ocazie.
Sigur. Te mai întreb.
- Bine. - Peste o oră?
- Te anunț eu. - Da. Așa să faci!
Să mă anunți… Foarte bine.
Închide ușa, te rog.
Da…
Ce facem? Ar trebui să plănuim răzbunarea cât lipsește neghiobul de Kris.
Stai liniștită.
Lipsește toată săptămâna, procură provizii ieftine pentru Crăciunopolis.
Cică vânează chilipiruri, dar nătărăul nici nu și-a luat o arbaletă la el.
Poate ne-ar ajuta o băutură.
CACAO FIERBINTE
Bun-venit la Crăciunopolis, unde infuzăm cacaua cu magie de la Polul Nord.
Magie de la Polul Nord?
Asta era! Dacă ne întoarcem acasă,
puterile îmi vor reveni de la magia Polului Nord.
Cârciumăreasă, ce e poșirca asta?
Nu spuneți nimănui, dar e Yoo-hoo lăsat la soare.
Serveam rețeta mea secretă, dar am redus costurile.
Rușinea ta rămâne secretul nostru.
Îți plac bezelele?
Nu, le detest!
Ajunge cu aiurelile!
- Cum ajung oamenii dintr-un loc în altul? - Cu curse împărțite.
Curse împărțite?
PARCAREA A
- Salutare! Opriți! - Salutare!
De ce nu-și împarte nimeni cursa cu noi, deși ne-am adus provizii pentru drum?
- Tu! - Salutare!
VÂNĂTOARE DE OUĂ DE PAȘTE!
E aproape Paștele.
Draga mea Olga, cred că am o treabă pentru tine.
- Carol! - Aici sunt!
Am o veste proastă. Cred că instrucția lui Cal stagnează.
Deși mai întâi trebuie să progresezi ca să stagnezi.
Așa că…
Vai!
De ce arăți ca Alice Cooper?
Încerci să te apropii de Sandra, înțeleg.
Stă tot timpul cu La Befana.
- Nu e sănătos. - Ești invidioasă?
Poftim? Nu.
La Befana e ca o mătușă cool. Ai avut vreodată una?
Da, mătușa Louise.
- Vezi? - Nu mă plăcea.
Noi am avut-o pe mătușa Tina. Eu și sora mea adoram să stăm cu ea.
Ne ducea la film. Uneori la trei matineuri.
Ne băga pe furiș la film și făcea salată de popcorn…
Există și o concluzie?
Da. Sora mea adora să stea cu mătușa Tina, dar nu și cu mama.
Bine. Și ce s-a întâmplat?
Mama și soră-mea nu s-au înțeles niciodată.
Dar soră-mea a adorat fiecare minut petrecut cu mătușa Tina cât era în viață.
Scott…
Nu cred că situația ta se compară! E doar o poveste.
- Doar o altă poveste. - Da…
Cât de mediocru…
Uite biletul către casă!
Excelent. Acum cartea.
Invocă o pală de vânt.
Frumos! Dă paginile încet.
Ia stai… Ce e o vrajă de transformare?
Folosește-ți mintea, plăcințică! E o vrajă care preface ceva în altceva.
- Și o pot învăța? - În niciun caz!
Transformarea e foarte periculoasă. O vrajă extrem de avansată.
- Nu mi-e frică, pot s-o fac. - Poate în doi ani.
- În doi ani? O să fiu bătrână. - Astea sunt regulile magiei!
Acum vor exersa incantațiile.
Am zis că vreau să-l culegi, nu să-l legi! Măcar scoate-i călușul.
- Nu așa ne purtăm cu prietenii vechi. - Ați fost prieteni?
Mama vitregă vrea să mă fiarbă Ca fiul ei să moștenească ceasul
Să nu mint, conașule Winston, Terciul îmi mută nasul
E un cântec minunat! Cântați toți!
Fără căluș? Pe vremuri erai distractiv.
Nu știu din ce budă ai scos călușul ăla, dar e scârbos!
- Iar tu ești un „gânom” scârbos! - Nu așa se pronunță, știi bine!
- S-a întors Magnus Antas. - Da.
Și mai înspăimântător.
Da.
Dar să nu crezi că am uitat
cum tu și celelalte Personaje Legendare m-ați trădat.
N-am avut niciun amestec!
Să știi că există și un popândău de Paște. De ce m-ai luat pe mine?
- Eu doar împart ouă. - Nu te cred, ești viclean ca un iepuraș.
Nu, „viclean ca o vulpe”.
- Sigur că e „ca un iepuraș”. - Nu, e vulpe.
- „Viclean ca un iepuraș”. - „Ca o vulpe”.
Nu! E iepuraș!
- Se zice „ca o vulpe”. - Eu știu „ca un iepuraș”!
- Eu știu… - Gura amândoi!
Du-ne la Polul Nord, iepure!
Salut și ție! Nu te mai agita.
Nu i-aș face în veci niciun rău Moșului Scott. Nici gând.
- Scott… Ce nume nedemn… - O singură silabă! Jalnic!
E un Moș minunat și jovial.
Tu și acolitul tău habar n-aveți ce înseamnă asta.
Acolit? Nici nu știi ce te-a pălit!
De ce dai la gioale? Cu ele îmi câștig traiul!
Liniște! Vrem să ne duci la Polul Nord cu magia ta.
Nici gând, Moș Crăciun Nebun.
Moș Crăciun Nebun!
Numele ăsta!
Moș Crăciun Nebun…
De ce pocnești din degete?
- Ce se întâmplă? - O să vezi.
Unde se duce?
- Nu! - Jucăm Iepurașul Dolofan!
- Fără bezele! - Le mănânci pe toate!
Ești un adevărat monstru.
Astea nu sunt de mâncat. Sunt doar decorațiuni!
Nu!
E oficial.
Sunt o dezamăgire pentru tata.
Mă lași? Te-a ales să fii următorul Moș Crăciun.
Nu pot nici să conduc sania.
Când o să vadă Legendarii că nu sunt în stare,
o să-l fac de râs pe tata.
Tu vrei să fii Moș Crăciun?
De ce n-aș vrea? Lui Riley îi place cum îmi stă vesta.
Și dacă reușesc, tata va fi foarte fericit.
Deci faci treaba asta pentru toți ceilalți?
Nu.
Îmi place…
Ai cam rămas fără cuvinte.
Sunt multe meserii pentru care trebuie să porți vestă.
Dacă nu merge aici, poți alege altceva.
Te faci agent pietonal!
Spărgătorul de nuci a trecut pe la colecționari, dealeri de artă
și șarlatani din toată Europa, dar se poate să fi ajuns în America.
- Scuze. Ce? - Ați uitat de spărgătorul de nuci?
Îmi fac treaba, doar m-ați obligat.
Super… Pot să văd imagini de la camerele montate la casa La Befanei?
Știam eu! Nu vă mai iese din minte. Așa face.
Bună!
Te uitai la fiica noastră?
- Nu. - Ba da.
Bine.
Da. Sunt îngrijorată.
N-o cunoaștem pe La Befana, iar Sandra stă mult cu ea.
- Ai dreptate. - Mersi că mă înțelegi!
Mă gândesc s-o invităm la cină.
- Poftim? - Ca s-o cunoaștem mai bine.
- Sau ești doar invidioasă? - Nu. Cina e o idee grozavă.
La ce oră? Ca să n-am altă treabă.
Du-te acasă și așteaptă să te sunăm.
- Încetează! - Pot împrumuta un propulsor?
Depinde.
Ne propulsezi fiul pe orbită ca să-i treacă frica de înălțime?
Nu mai am nevoie.
Ia-l mai blând pe Cal. Spune-i că-l iubești.
- Ai încercat? - Draga mea, sunt…
Mie nu mi-a zis nimeni că mă iubește.
E mai mult decât evident.
Te implor!
Cu astea poți să-ți izolezi fereastra!
Te doare burtica?
I-a ieșit cumva din…
Da!
Am uitat că are ouă-armă!
Da!
Iepurașul pleacă pa!
- Unde s-a dus? - N-am nimic.
Sper că am nimerit. Nu știam ce-ți place să mănânci.
Eu mănânc doar supă.
Avem… Mersi.
Tatăl vostru are treabă și nu va ajunge la cină.
O să-l omor.
Domnișoară La Befana, la ce ai lucrat cu Sandra?
E complicat.
Printre altele, am exersat și telechinezia.
Și să știi că Sandie a progresat mult, nu mai decapitează ficuși.
- Scuze, de ce râdem? - Dacă n-ai fost acolo…
- Domnișoară Befana, îmi dați sarea? - Sigur că da.
- Stai! Fii atent! - Ce faci?
Ai exersat!
- Tare, nu? - Ce…
Hai că vreau să vă arăt și eu ceva!
Bun…
Așa…
Stați un pic, e ceva cool.
- E cool… - Foarte! Și…
Bravo, mamă!
- Da… - Și eu am magie.
Cu puterile mele de Moș Crăciun, pot spune oricui ce-și dorește.
Știu!
Vi se pare că friptura e fadă, nu e deloc condimentată.
Gata, fără magie la masă!
Îmi cer scuze.
Există un motiv pentru care nu sunt invitată niciodată la așa ceva.
Nu. Frumos, mamă…
Ea are voie să plece?
Scuze că am țipat.
E o prostie, dar cred că sunt invidioasă că Sandra te place atât de mult.
Doamna Crăciun e invidioasă pe La Befana?
- Dar ești atât de blondă! - De ce n-aș fi invidioasă?
Locuiești într-o casă misterioasă și minunată. Ai puteri magice.
Și ai vocea frumoasă și melodioasă…
- E accentul. Sunt italiancă. - E foarte tare.
Am simțit că e posibil să-mi iei locul.
Nu, nu, nu, nici gând!
O fată are nevoie de o profesoară din când în când,
dar o fiică are întotdeauna nevoie de mama ei.
Și unde mai pui că nici nu vreau să fiu mamă.
- Pare complicat. - Este, dar merită efortul.
Ar trebui să vii s-o vezi pe Sandie cum învață.
Vorbești serios?
- Da! - Bine.
Ce să port?
- Hainele tale obișnuite. - Bineînțeles.
- Să aduc și o mătură? - Nu, nu e nevoie să faci curățenie.
Aici erai!
Să-ți zic ceva tare. Departamentul Scrisorilor.
Peștera asta a fost prima folosită când au ajuns la Polul Nord.
Poate de aia îmi place aici. Mă relaxez.
- Ce faci? - Nimic. Răspund la o scrisoare.
Drăguț. La Polul Nord nu se răspunde la scrisori.
Nu așa funcționează.
Încercăm să facem schimbarea, să putem răspunde, dar sunt mici probleme.
- Mici? - Explodează tot.
Vai…
Și cum ajunge aici corespondența?
Copiii îi trimit scrisori Moșului.
Lui Moș Crăciun Polul Nord
Mai întâi, copilul trebuie să-i adreseze scrisoarea Moșului.
E chiar complicat. Apoi trebuie trimisă.
Iar magia o livrează aici prin poarta aia ca un vârtej.
Revenim la lecții?
Vreau să ne distrăm în seara asta.
Ai fost în centrul de comandă după orele de program?
Nu.
Am încercat să intru cu un buletin fals, dar mă cunosc.
- Fiindcă locuiești aici. - Da, m-au dat afară imediat.
E seara ta norocoasă.
Mersi!
DRAGĂ IMPOSTOR DIN NORD ZILELE-ȚI SUNT NUMĂRATE
Tu de unde ai apărut?
SCRISORI PENTRU MOȘUL
Război psihologic. Copiii îl numesc „trolling”.
- Cum? Un trol nu s-ar gândi la așa ceva! - Scuze, n-am vrut să te jignesc.
Bere cu sarsaparila
Am păstrat sticla asta pentru o ocazie specială. Mersi, Pierre!
Ia uite! E din 1996. Un an grozav pentru berea cu sarsaparila.
- S-o bei cu plăcere. - E pentru amândoi, creier de ren!
- Serios? - Da.
Desfă-o tu.
- Ești sigur? - Da.
Ești major, ai 18 ani, te descurci.
În plus, e o chestie pe care trebuie s-o faci împreună cu tatăl tău.
Bine.
Așa…
Mi-a mers la suflet!
Știi ceva? Iubesc înghețata.
Toată lumea o iubește.
Știi că te iubesc, da?
- Vorbești cu înghețata sau cu mine? - Pe bune, Cal?
Credeam că ești dezamăgit de mine.
N-ai pic de talent la sanie,
dar alții în locul tău ar fi renunțat.
Tu n-ai făcut asta, ai încercat iar.
Sunt mândru de tine.
Mersi, tată. Mulțumesc.
Și eu sunt mândru de tine.
Logic că ești. Nici nu se punea problema.
Aici erai!
De ce ești fericit?
Tata mi-a zis că mă iubește. Și că e mândru de mine.
- Adică abia acum te-ai prins? - Nu, știam.
Dar de obicei nu-mi spune. Îmi aruncă un „bravo, băiete”
sau o expresie folosită de antrenori în filmele cu fotbal.
- Ciudat ești… - Ești invidioasă că „muștenesc” tronul.
Se spune „moștenesc”.
- Ba nu. Aș ști, doar sunt „muștenitorul”. - „Moștenitorul”.
- „Muștenitor”. - Glumești.
Unde e Moșul? Trebuie să-i vorbesc. Încă o țopăială și ajung la orizontală.
- Du-te! - Ia uite, rimează!
Sunt poet și nici nu știam.
- Unde e Moșul? Trebuie să-i zic ceva. - Eu sunt. Aproape.
Sunt „muștenitorul” tronului.
E o glumă, nu? Foarte nostimă…
Te faci de râs.
Ba tu! Nici nu știi ce înseamnă „muștenitor”.
N-am timp de farse. Îl caut pe tatăl vostru.
Cal, nu există „muștenitor”!
Ce se întâmplă?
Am o explicație, promit.
Sunt eu! La Befana!
Am simțit o concentrație puternică de magie.
Cine e blănosul ăsta mic?
- Nimeni. - E Iepurașul de Paște.
- Sandra l-a transformat în iepure! - Nu intenționat.
- Cum ai făcut așa ceva? - Sunt sigură că n-a vrut.
Nu a… Bine.
Ai făcut o vrajă de transformare fără acordul meu?
Nu, jur că nu!
Eram furioasă, mă gândeam la un iepuraș și s-a întâmplat!
Asta e cu totul altceva. Magia ta e mai puternică decât am crezut.
- Îl poți schimba la loc, nu? - Poate.
Reușita inversării unei transformări nu e garantată.
Cred că te-am învățat prea multe, prea repede.
E mai bine să ne oprim.
Adică acum am de suferit fiindcă magia mea e prea puternică?
- Credeam că e bine. - Puterea poate fi periculoasă!
Cred că ești invidioasă că magia mea devine puternică,
iar tu de-abia învârți în supă.
Basta, Sandie!
Vorbim mai târziu.
Nu vreau.
Prea bine.
Vino, coniglio! Să trecem la treabă.
Scumpete… O să fie totul bine. Știu că n-ai vrut.
- Mersi că-mi ești alături. - Scumpete… Sunt mama ta.
O să-ți fiu mereu alături.
Îmi pare rău.
- A fost în parte și vina mea. - În parte?
Bine, în mare parte.
Nu sunt supărată pe tine, ci pe La Befana. Și-a ieșit din minți pentru o greșeală.
- Și mă simt prost că am distrus Paștele. - Da, asta e nasol.
Serios?
Scuze, dar…
Și eu mă simt prost.
Parcă era cea mai tare zi din viața ta, că tata a învățat să exprime ce simte.
Era, așa că i-am trimis un mesaj lui Riley.
Și nimic.
Degeaba ai o zi bună dacă nu o poți împărtăși cu iubita.
Ce scârbos!
Mi-ar plăcea să pot s-o văd.
Vrei?
Tu vezi vortexurile, iar eu conduc sania.
Sau ți-e frică?
Să mergem!
- Da! - Haide!
O să ne omoare tata.
236 DE ZILE până când Magnus revine
Înainte de Crăciun, când scutul protector din jurul Polului Nord nu mai e puternic,
vom lansa gnomii.
Se numește „Operațiunea gno-mai scăpați”.
„Nu mai” sau „gno-mai”?
Gno-mai, e un joc de cuvinte inteligent.
Știi ceva? Lasă! Mereu mă critici!
Poate că nu te-aș critica dacă ai avea idei mai bune.
Miroase a ren.
- Ce cauți aici? - Am vrut să-ți fac o surpriză.
- Ce… - La mulți ani!
Ziua mea a fost acum două zile, ai ratat-o.
Prietenii mei au decis că l-am inventat pe iubitul meu canadian.
Cal Calvin din Calgary nu suna prea convingător.
Îmi pare rău că n-am venit, dar am fost ocupat cu tata.
Ești mereu ocupat cu el.
Dar am venit acum.
Exact. În miez de noapte, fără să mă anunți înainte.
Nu mai pot așa.
Cum adică?
Nu ne vedem niciodată, apoi apari în sufrageria mea.
E prea mult.
Mă revanșez eu. E balul în curând, Pufoșenie!
Nu, Cal.
Gata.
Vreau să mă dai cu praf, să uit că te-am cunoscut.
N-o să fac niciodată așa ceva.
Bine.
Atunci o să uit de tine fără ajutor.
Îmi pare rău.
A fost nasol.
- Renii! Sunt aici! - E și Moșul, zici? Urăsc când facem rime!
Cal…
Cal!
Să știi că nu mi-a plăcut de Riley niciodată.
Ba mi-a plăcut mult. E tare cool. Vreau doar să te simți mai bine.
Nu s-ar fi întâmplat așa ceva dacă nu era tata obsedat să fiu eu Moșul!
Mai bine n-o îmbrăcam niciodată!
- Uite-l! Moșule Impostor! - Dacă aveai magia, îi aduceai înapoi.
Ce-ți mai place să aduci vorba despre lipsa magiei mele!
Ce-i aia?
Nu știu.
Uite ce zdreanță!
Nu e zdreanță. Aici e magia Moșului.
Da.
Simt puterea
și e magnifică!
Ce?
După personajele lui LEO BENVENUTI ȘI STEVE RUDNICK
din „CINE ESTE MOȘ CRĂCIUN?”
Subtitrarea: Ruxandra Dorobanțu