Draga mea,
cred că ce merge perfect la Polul Nord nu merge deloc în lumea reală.
STAI ÎN POALA MEA ȘI ZI-MI CE VREI
Nici aici n-ar fi trebuit să porți așa ceva.
Ai dreptate.
Nu cred că o să iau costumele de baie ale doamnei Crăciun.
POLUL NORD LIVRĂRI ȘI MUTĂRI
Am tot ce e important.
Telefonul BlackBerry! Încă e pe jumătate încărcat.
Scott...
Blugii mei!
- Să te las singură cu ei? - Poate.
- Unde sunt celelalte haine? - Ne-am ocupat noi de tot.
O casă mobilată în suburbia Chicagoului, garderobe complete pentru toți patru.
Tot ce trebuie. Nu veți avea de ce vă plânge.
- Bună asta... - Ce anume?
Noel, ce faci aici?
Îmi petrec fiecare moment cu prietenul meu cel mai bun.
Până când mă părăsește pe vecie.
Poate nu se va întâmpla dacă nu-mi găsești candidați buni.
Sunteți cam pretențios.
Vreau să vă las pe mâini bune.
Dar tot rămâne să plecați?
Da, e totul în bagaje, inclusiv geaca de bombardier.
E vintage, nu?
Asta mirosea... Am crezut că a murit o vacă aici.
- Bună și asta! - Care asta?
Interviurile încep în 15 minute. Candidații au sosit.
Nu cred!
Tată, trezește-te! Tată!
Dumnezeule!
E în ordine! Nu te speria! Am fost răpiți de oameni foarte răi.
- Oamenii răi nu lasă fursecuri. - Nu-l mânca! Poate e otrăvit sau...
- N-am gustat niciodată ceva mai delicios. - Și ți s-a vindecat nasul.
Unde suntem?
Și ce haine purtăm?
Suntem la Polul Nord. Elful a zis c-ai fost convocat.
Chestia aia chiar s-a întâmplat? Am crezut c-a fost vis.
- E posibil să fim chiar la Polul Nord? - Pernele astea sunt bezele!
Nu o mânca! Poate cer bani pe ea.
Suntem la Polul Nord.
CINE ESTE FAMILIA LUI MOȘ CRĂCIUN?
CAPITOLUL TREI ÎN PĂDUREA NESTATORNICĂ
O să-ți lipsească locul ăsta mai mult decât recunoști.
Bineînțeles. Aici ne-am crescut copiii.
Aici au învățat Cal și Sandra să călărească reni.
Aici s-au educat despre Crăciun.
Dar aștept cu nerăbdare următorul capitol.
- Da, și eu. - Da?
Am o listă cu lucruri de făcut în Chicago, departe de hornuri.
- Pizza... - Nu!
- Sau elfi care țipă. - Nu!
Lasă, mă ocup eu. Te iubesc.
- Și eu pe tine. - Fă bagajul.
Bagajul?
- Cruton! - Cum ai putut?
Ieși din camera mea!
Fata Crăciun a pus poze pe pereți.
Iar aia e piuneză?
Sunt pe pereții ei de ani buni. Care e problema?
Problema e că nu mi s-a spus
și că nimic n-a fost aprobat de Societatea de Protejare a Polului Nord.
Ei nu aprobă nimic. Știi cât mi-a luat să scot teatrul de păpuși din dormitor?
E un miracol că avem copii.
Scuze!
Va trebui să scriu un raport.
Da! Ador să scriu rapoarte!
Parcă trebuia să strângi lucruri de luat în lumea reală.
Polul Nord e lumea reală. Nu plec.
Dar...
Bine c-am vorbit.
Stai liniștită, eu vreau să plec! Chiar am o listă cu lucruri de făcut.
Să cunosc un agent pietonal. Să folosesc un uscător automat de mâini.
Să nu plătesc facturi, punându-le în saci pe care-i ascund după canapea.
Să fiu ultimul îmbarcat în avion.
Și să aflu ce e un fus orar!
Să fiu într-un juriu!
- Uite! - Văd!
- Uite! Uite! - Văd! Văd!
- E cel mai magic loc din lume! - Da, dar dă-te neimpresionată.
Dumnezeule! Ce de elfi! Am voie să folosesc „elf”?
- Încă simt că visez. - Oarecum chiar visezi.
Locul ăsta nu e real. Cel puțin nu așa cum ai crede.
- Scuze, dar ce se întâmplă? - Știi ceva? Nu contează.
Când vă veți trezi acasă, nu vă veți aminti că ați fost aici.
- Eu o să-mi amintesc. - Bineînțeles, scumpete.
Ba nu.
Ce nepoliticoasă sunt! Nu m-am prezentat. Sunt doamna Crăciun.
- Nu se poate! - Ba da.
Arătați mult prea tânără și frumoasă ca să fiți doamna Crăciun.
E doamna Crăciun!
- Ai devenit candidatul meu preferat. - Candidat la ce?
Dumnezeule! Simon Choksi!
Ești zeul jocurilor video! Nu pot să cred că exiști!
- Te pot atinge? - Nu, Cal! Fără atins!
Cal? Un nume frumos.
Mă cheamă Buddy Calvin Crăciun, dar toată lumea îmi zice Cal.
- Ia vino să facem un selfie! - Îmi pare tare rău, fără poze...
Sunt multe reguli ridicole aici, dar asta e importantă.
Păcat.
Prezintă-le și tu locul. Simon are timp înainte de întâlnirea cu Moșul.
„Întâlnirea cu Moșul”?!
- Ne întâlnim cu Moșul? - Da.
Sper că nu mă tachinați. Mulți o fac...
Tu chiar nu știi de ce ești aici, nu?
Stai așa... De asta sunt aici? Să fiu noul Moș?
Da! Ce-o să mă mai laud la Brady!
Nu ai fost angajat încă. Ai 65% rata de finalizare.
Ajungi în galeria campionilor NFL, dar aici e nevoie de 100%.
Sigur reușesc fără joc pe înaintare.
N-avem așa ceva, dar avem probleme de siguranță.
Ne confruntăm cu NORAD. Radarul lor ne detectează mult mai ușor.
Sunt ratoni în hornuri. Frate...
Produse de patiserie dubioase, nu știi de când sunt pe farfurie.
Uneori sunt probleme cu maioneza, grijă! Sunt și cei care nu cred în Crăciun.
- Și sunt și capcanele pentru Moș. - Capcane pentru Moș? Ce sunt?
Cobori pe un horn,
ajungi în casă, vezi bradul, iar ghirlanda a alunecat.
Vrei să fii de treabă, o ridici ca s-o pui înapoi.
Ghirlanda îți prinde mâna, o tragi și ești în capcană. Într-o secundă.
- Eu nu aș trage de ghirlandă. - Da, cine ar face așa ceva? Bravo... Bun!
- Ia să te auzim cu un „ho ho ho” reușit! - Bine.
Ho ho Homaha! Homaha!
Te-ai prins? Am folosit codul meu.
- E ciudat, dar perfect. - Da, ciudat e.
Nu știu dacă-i încape capul în vreo căciulă. Uite cât e...
Ce v-a apucat? Ne trebuie rapid cineva.
- De ce ne grăbim? - Dresajul unui nou Moș durează.
- „Dresajul unui Moș”? E Moș, nu cal. - Știu. Caii sunt ascultători.
Bună asta!
Tot aici ești?
Eu? Am fost răpit. Îmi curățam jgheaburile și m-am trezit aici.
Să-mi dai la mână ceva scris pentru nevastă-mea.
Salut, șefu'! Pe o scară de la fantastic la superfantastic,
cât de gigantică să fie petrecerea de adio?
Nu e nevoie, micuțule. E o plăcere să-mi cunosc fanii. Ia un autograf!
- E cămașa de la Michelangelo! - Acum valorează mai mult, crede-mă.
Peyton, vorbea cu mine, despre petrecerea mea.
Ceva discret. Vorbesc serios. Fără tam-tam.
Fără tam-tam...
Ce elf se sacrifică să-i spună lui Mariah Carey că nu mai cântă?
- Să știi că și cânt. - Nu, Brady cântă. Mersi frumos!
Fii cel mai bun elf
Și iată atelierul Moșului!
Nu vreau să mai plec.
Când ești aici, uiți de toate problemele din lumea reală.
E adevărat că în lumea reală există ceva numit „ambuteiaj”?
Traficul se oprește și te împrietenești cu cei din jur?
Poți spune și așa...
Auzi? Cărucioarele de cumpărături intră unul în altul ca păpușile Matrioșca?
Și agenții de vânzări te sună?
De-abia aștept prima arsură de soare!
Da, sunt toate... chestii care există.
Dar locul ăsta e unic.
Da, merge.
Nu-mi place că vom uita.
Uită-te la mine! Unele reguli sunt făcute să fie încălcate.
Moșul vă așteaptă.
Bine. Sunt pregătit.
Păcat că nu i-am adus ceva. Dar ce cadou îi faci Moșului?
Îi plac NFT-urile. Napolitanele fine de turtă dulce.
Îl poți cunoaște și tu după tatăl tău.
Buddy Calvin Crăciun, stai tu cu persoana-fată?
Lipsa mea de instincte materne ar fi foarte neplăcută.
- Să ai grijă, scumpete! - Suntem la Polul Nord.
Suntem la Polul Nord! Să mergem!
Auzi? E adevărat că în lumea reală există o direcție întreagă
dedicată autovehiculelor cu motor și oamenii merg acolo?
Eu merg cu bicicleta, dar...
- Cal, de ce ai un copil? - Îi prezint locul.
- Eu știu locul mai bine. - Minciuni.
Bine... Ce face maneta asta?
ATENȚIE! NU ACȚIONAȚI MANETA!
Face lucrurile mai bune. Da.
Super! Mersi! Aveam nevoie de coșmaruri noi.
Îți fac eu turul cum trebuie.
Nu!
Simon Choksi.
- Ascultă-mă... Nu vreau să ai emoții. - De ce aș avea emoții?
Fiindcă dai interviu să devii Moș Crăciun.
- Scuze! - Nu-i nimic. Sunt doar neprețuite.
Vrei să bei ceva? Lapte cu cacao? Nesquik de căpșuni?
Scuze... Ce se întâmplă?
Bun...
Moș Crăciun se gândește să se pensioneze și caută un posibil înlocuitor.
Căutarea nu a fost ușoară, dar am aflat că ești o persoană foarte capabilă.
Povestește-mi despre tine!
Bine...
Sigur că da. La început am fost creator de jocuri video.
Dar m-am extins.
De compania mea, EverythingNow!, se alege praful,
pentru că sistemul de livrare e praf.
Au făcut un GIF răutăcios, nu știu dacă l-ai văzut.
Mi-au numit compania „Unele chestii livrate uneori”.
N-ai fost la multe interviuri de angajare, nu-i așa?
Te pot întreba și eu ceva? Despre sistemul de livrare.
De ce te-aș angaja?
Pentru că...
Sunt „comunitator” bun.
- Vrei băutura aia? - Da, să fie dublă.
Bine.
Vrei cu ciocolată, vanilie sau...
- Ți s-a zis că n-ai voie să pozezi? - Da. De multe ori.
Pe voi, IT-iștii ăștia, nu prea va refuza lumea, nu?
- Mi se spune „nu” tot timpul. - Dar nu asculți.
- Tată? Bună! - Bună!
- Scuze că vă întrerup. - Nu ne întrerupi.
Am terminat. Mersi frumos.
I-am cam pierdut fiica...
Pe Grace? Trebuie s-o găsesc!
Nu, nu-ți face griji! Avem pază excepțională la Polul Nord!
O găsesc elfii! Ei găsesc totul! Nu...
A plecat cu Sandra.
Nu...
Ei sunt Dansatorul și Țanțoșul.
Lângă el e Cometă,
iar acolo e Vomă, care stă mai departe de ceilalți.
Cum zboară?
Bună întrebare! Ai auzit ipoteza cu bondarii?
Aripile lor sunt prea mici să le ridice masa corporală.
Experții au ajuns la concluzia că pot zbura doar fiindcă cred că pot.
La fel și cu renii. Moșul i-a convins că pot zbura.
Nu-mi vine să cred!
- Pot să-l ating? - Sigur.
Nu-ți face nimic.
Așa...
- Detest că trebuie să plec. - Te înțeleg.
Tata a făcut o listă prostească cu chestii de făcut în lumea reală.
Știi ce n-o să pot face eu? Să-l îmbrățișez pe Țanțoș.
- O să-mi fie tare dor de el. - Ești cea mai bună prietenă a mea.
Stai așa... Poftim?
- Ai auzit? - Cum a brehnit?
Nu, a spus cuvinte. Țanțoșule, spune ceva!
Mă duc să vorbesc cu cineva din pădure despre treaba asta.
Stai! Pot veni cu tine?
- Ești tare! - Nu, nu poți...
- Stai așa... Ai spus că sunt tare? - Da!
Să mergem!
Aici e sediul E.L.F.I. Ai grijă la cap!
Gary, avem o problemă.
- Ai spus că ai cei mai buni detectivi. - Da, E.L.F.I.
Și unde sunt?
Doar eu am rămas. S-a redus bugetul caramelos.
- Ce înseamnă? - Nu-l stârni...
Suntem plătiți în caramele. După 20 de ani fără infracțiuni,
Betty a hotărât că acele caramele mai bine ajung la muncitori.
Ceilalți au plecat să facă jucării.
Eu sunt prea bătrân pentru rahatul ăla turcesc!
Ți-am zis să nu-l stârnești. Avem o problemuță.
- Sandra mea a plecat cu fiica lui. - Cum arată?
Sandra a mea și fiica lui.
Două fete!
Stați să verific...
- De ce aveți închisoare la Polul Nord? - Plăcinto-fărădelegi și vâs-contravenții.
S-a raportat că două fete neelfe mergeau spre Pădurea Nestatornică.
Și nu ți s-a părut destul de important să mă anunți?
- Elfii nu îndrăznesc să calce acolo. - Din cauza „Vrăjitoarei Crăciunului”.
Eu am dat ochii cu ea!
O harpie diabolică cu ochi negri și un con de pin uscat în loc de inimă.
Măi, cât suflet pui!
- Mă duc eu după ele. - Vin și eu.
Să fie o mie de vrăjitoare! Lupt cu toate s-o salvez pe Grace.
O singură vrăjitoare.
Dar poate obliga pe oricine să facă ce nu vrea.
Da. Iar tu ia-o mai ușor cu siropul de arțar. Te-am văzut.
Să mergem!
- Simon, puteai să rămâi înăuntru. - Nu, n-am nimic.
Da? Îți clănțăne dinții sau se aude o ciocănitoare?
Nu-mi pasă dacă deger, nu mă opresc până n-o găsesc pe Grace.
Bine, atunci... Grace nu e în direcția aia.
- Haide! - Știi încotro mergem?
Da, Pădurea Nestatornică se schimbă mereu. E vie.
Super...
Băiatul tău mi-a pierdut fata,
iar fata ta a dus-o într-o pădure vie, care ar putea avea și o vrăjitoare.
- Minunat... - Ascultă-mă!
Niciun candidat nu a venit cu copilul. Tu ai insistat.
O iau cu mine peste tot. Ea e totul pentru mine.
Am numit compania după ea.
E minunat și cam enervant, fiindcă am deja o părere despre tine.
Nu mă deranjează. Oricum n-aș putea în veci să fiu Moșul.
Fac totul ca să-i fiu fetei mamă și tată.
Unde e mama ei?
A murit acum doi ani.
E foarte trist pentru tine și Grace. Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Țelul meu principal este să încerc să-mi fac fata fericită.
Ăsta ne e scopul.
Am înființat un ONG în numele mamei ei, donăm jucării copiilor nevoiași.
- Oribil! Îmi iei pâinea de la gură. - Scuze!
Glumeai...
Nu, faci un lucru minunat. Lumea are nevoie de așa ceva.
Când a murit mama lui Grace, am încetat să mai cred în ceva.
E plăcut să văd că mai există magie,
dar acum vreau s-o găsesc și s-o duc acasă.
O s-o găsim.
- Medalionul ei! - Nu-l lua!
Ce se întâmplă? Nu mă pot mișca. Pare zăpadă lipicioasă.
Stai liniștit! Ți-am spus... Pădurea e vie și se pare că nu te place.
O să mă duc...
La asta nu mă așteptam.
Nu-ți poți folosi magia ca să ne eliberezi?
Ba da.
Super! Ai făcut și mai frig. Excepțional.
Am mici probleme cu magia. Presupun că asta te bucură.
De ce m-ar bucura?
Ce mai cotcodăciți...
Am crezut că s-au prins două găini în zăpada lipicioasă!
Vrăjitoarea.
Vrăjitoareo! Sper că nu ne-ai făcut fetele plăcintă!
A făcut o vrăjitoare plăcintă dintr-un copil acum o mie de ani
și nu mai uită nimeni.
Și nu-mi place cuvântul ăsta, „vrăjitoare”.
Eu sunt La Befana.
La Befana înseamnă „vrăjitoarea” sau, să mă ierți, „cotoroanța”.
- Dar aveam stil! - Da, bine...
În toată Italia, de Bobotează,
umpleam șosetele copiilor cuminți cu bomboane
și pe cele ale celor obraznici, cu cărbune.
- Care iarna e mai util decât bomboanele. - Cum ajungeai la casele lor?
Pe mătură. Taci!
Pe atunci vrăjitoarele nu primeau credit pentru sanie fără un vrăjitor-girant.
Vreți să vedeți fetele?
Să mergem!
Ai putea...
Ajută-mă!
Alo!
Fac eu rost de un toiag...
Fetelor? Garantați voi pentru acești doi intruși?
Tati!
Ești teafără?
Bună, tată...
Îmi place mult aici! Aș vrea să putem rămâne.
Serios? Cine ești tu? Grace, cumva?
Dumnealui e tatăl Sandrei, domnul Crăciun.
- Sau Moșul. - Bună!
Bună! Ce încântată ești!
- Ție îți plac ursuleții panda de pluș. - Da!
Îmi amintesc. Mă bucur că ești teafără.
Vino cu mine!
- Ce ți-a venit s-o aduci pe Grace aici? - A venit cu mine,
iar eu am avut ceva important de discutat cu La Befana.
Vrăjitoarea cu con de pin în loc de inimă?
Ai vorbit cumva cu Gary?
Am ieșit la o întâlnire cu el acum două sute de ani. E obsedat de mine!
Da, i-ai furat privirile.
Mai întâi nu pot fi prietenă cu animalele, iar acum, nici cu vrăjitoarele.
- Ca să știi, vin aici foarte des. - Poftim? De-aici ai luat purici?
Nu! Coliba mea de vrăjitoare e curată!
Casa, pardon!
La Befana mă ascultă. Tu nu știi nimic despre mine.
Sandra...
Ar trebui s-o asculți.
E o fată foarte deosebită.
Sandra! Așteaptă, te rog!
- Ce e? Ești supărat? - Da, sunt.
Atunci pedepsește-mă să rămân aici pe vecie.
Sunt supărat pe mine, nu pe tine.
Interesant... Te ascult.
Știu că nu vrei să părăsești Polul Nord.
- Te înțeleg. - Chiar mă înțelegi?
Scrii lista aia prostească cu chestii super de făcut
când nu vei mai fi Moșul.
La asta te referi?
Da. Ai scris să cumperi o barcă și ai desenat mai multe bărci.
Apoi ai scris: „Chiar vreau o barcă?”
Și ai desenat bărci peste care le-ai tăiat cu X-uri.
- E foarte trist. - Știi la ce mă gândeam?
Că ai putea închiria una cu opțiune de cumpărare?
E o idee bună, dar nu, nu la asta mă gândeam.
Mă gândeam că nu mi-am dorit să fiu Moș Crăciun.
De aia a fost cel mai grozav lucru care mi s-a întâmplat.
În viață nu poți înainta decât lăsându-te dus de val.
E greu să faci asta când ți-e frică. Iar mie mi-e tare frică, tată.
De oameni, de locuri care nu sunt Polul Nord.
E jenant.
E normal să-ți fie frică de necunoscut.
Și mie îmi e.
- Serios? - Da.
Dar mi-ar fi mai puțină frică dacă ne-ar fi frică împreună.
Da, și mie.
Tu chiar n-ai crezut că vei fi un Moș bun?
Nu!
Eram sigur că nu voi fi, că am fost o alegere oribilă.
Și ce s-a întâmplat?
Am început să văd totul cu ochii lui Charlie
și m-am schimbat în bine.
Poate că am fost capabil de la început, dar n-am știut.
Grace, Moșul mi-a propus să fiu eu următorul Moș Crăciun.
- Poftim? - Am refuzat.
- Poftim?! - Și mi-a propus iar.
Tată, nu fi nebun! Acceptă! Fii Moșul! Ador Polul Nord!
- Vorbești serios? - Da!
Am spus mereu că vreau să ajung în vârf, dar n-am crezut că în vârful Pământului.
- Tată! - Bine!
- O să accept postul! - Ce bine!
Va trebui să iei decizii mai rapide în Ajun.
Nu-mi vine să cred ce se întâmplă.
- Am pielea de găină. - Sau eczemă.
Cred că ne-am pricopsit amândoi cu ceva din casa vrăjitoarei.
Bun...
Cu ceremonia predării hainei...
devii custode al Crăciunului.
- E foarte grea. - Așa...
- Sus! - Scuze!
Ușurel!
Ce alunecoasă e...
Mulțumesc!
Stai acolo!
Cam asta a fost...
- Da. - Sunteți gata?
Cel mai gata!
Îi spui de clauza dnei Crăciun?
Nu, o să fie o surpriză plăcută. Nu crezi?
Sunteți pregătiți să adormiți și să vă treziți în noua voastră viață?
Am tot ce-mi trebuie
și de-abia aștept să văd cine sunt când nu sunt Moșul.
Iar eu de-abia aștept orice identitate.
- Da. Suntem gata, Edie. - Bine. Pregătiți-vă de praful îngerilor.
Trebuie să-i dăm alt nume.
- Da, bine. - Da.
Stai, nu! Nu vreau praful. Tată, te rog! Nu vreau să uit Polul Nord.
Doar vizitatorii își pierd memoria. Tu nu vei uita niciodată.
Polul Nord va face parte din tine mereu. Și din noi.
Gata, îi dăm drumul!
Cunosc bine țipetele de elf.
- Pe bune? - E Noel.
Nu pot pleca fără să-mi iau rămas-bun.
Eu sunt măritată cu „țipătul” ăla...
Îmi cer iertare, Moșule, dar n-am putut să nu fac nimic.
- Îmi pare rău, Moșule! - Haide, Noel...
A fost perfect.
Lasă-mă un pic.
Înapoi și de la capăt!
- Avem multă treabă, domnule. - Așa e, nu pot să merg pe lângă pantofi.
Cizme. Nu puteți să mergeți pe lângă cizme.
Bine, cizme.
TE IUBIM, ȘOMULE!
Ortografia!
Așa...
TE IUBIM, MOȘULE!
- Așa mă cheamă. - Ce-mi place!
De la început, totul a fost un pic greșit în cel mai splendid mod.
Doamnă Crăciun? Trebuie să vă întreb ceva.
Nu, Cruton. Nu am luat prosoapele cu monogramă din baie.
Știu, de aia vi le-am pus eu discret în bagaj.
Întrebarea mea este... vă pot îmbrățișa?
Da.
Bună!
Vai de mine! Pa!
Bine.
- Mai bine rămânem. - E prea târziu. Știi ceva?
O să fie excepțional, sunt sigur. Ia uitați!
Ai grijă cu praful. Fii atentă...
Greșeala mea.
Încă o dimineață friguroasă!
Și atunci ne întrebăm... Ce e atât de grozav la Chicago?
Lacul Michigan...
- Iubito! - Ce e?
Chicago! Acasă!
Am... Ce-i asta?
Unde a dispărut restul din mine? Pe bune, unde se duce?
Și cui îi stă atât de bine părul la trezire?
E magia elfilor!
Mamă! Ta...
Sandra, eu sunt.
Cine ești tu?
- E tata. - Ți-am zis că așa arăt aici. Eu sunt!
Nu m-ai pregătit pentru chestia asta.
Ce se întâmplă?
Nu știu ce să zic...
Cal!
- Cal! - Stai liniștită, e tati.
Cal!
Da, ce e?
- Ghici cine e omul ăsta... - Un tip pe nume Ron?
- Ron? - Nu!
Atunci Greg?
- Greg? Ron? Ce... Sunt tata. Eu. - Ce-a pățit?
Tată! M-ai avertizat că o să arăți altfel, dar e...
Nu știu ce să zic...
Te simți bine? Sau te omoară lumea reală?
- N-am nimic. - Ce...
- Nu mă mai atinge așa! - Bun! Eu mă simt super!
- Da? - Știți ce?
- Ce? - Sunt -13 grade afară.
Poftim?
Doar atât!
- E vară! - Da!
Hai!
- Arăți grozav. - Bun-venit acasă!
Da!
Ia te uită!
Aleargă prin zloată în pijamale.
- Sunt entuziasmați! - Da.
E bine.
- O să meargă. - Da.
După personajelelui LEO BENVENUTI ȘI STEVE RUDNICK
din "CINE ESTE MOȘ CRĂCIUN?"
Subtitrarea: Ruxandra Dorobanțu