Voi ei. Tämä on huono merkki.
Bernard!
Oliko ikävä? -Mitä sinä täällä teet?
Kovin dramaattista.
Näytät häiritsevän paljon vanhalta, teräväkorvaiselta ukolta.
Olen 1600-vuotias. Mikä sinun tekosyysi on?
Ihoa voi kosteuttaa.
Näin sinut viimeksi ennen kuin lähdit tonttujen aikuistumisriittiin.
Kribble-Krabbleen. -Et ikinä palannut.
Tapasin erään ihmisen.
Päätin luopua ikuisesta nuoruudesta.
Nyt minulla on kaksoisleuka,
joka ei kutistu, vaikka kuinka kuntoilisin.
Ikävä kyllä en tullut tänne vain juttelemaan mukavia.
Hengitä syvään. -Tiedetään, Simon pilaa joulun.
Mikset sitten ole Pohjoisnavalla panemassa asioita kuntoon?
Se ei ole minun tehtäväni. Minäkin mokailin aluksi.
Vähän sen jälkeenkin.
Simon pärjää kyllä.
Tuo itsepäisyys on tyypillistä sinua.
Tyypillistä sinua on ilmestyä kotiini ja jähmettää perheeni uudella tempulla.
Miten teit sen?
Naksuttimella. Se toimii merileijoniinkin.
Mitä tapahtui? -Tapahtuiko jotain?
Hyvänen aika, Bernard! Onpa mukava nähdä sinua.
Samat sanat, Carol. Näytät hyvältä.
Tuo saattoi olla iso virhe.
Sekin on iso virhe, että kieltäydyit pelastamasta joulua.
En kieltäytynyt. Jäin eläkkeelle. -Niin oikeastaan minäkin.
Mutta kitisinkö minä, kun Befana tuli hakemaan minua?
En! Kestä kuin joulupukki.
Oli silkka vahinko, että minusta edes tuli Joulupukki.
Niinkö sinä kuvittelet?
Niin siinä kävi.
Anna naksutin tänne. -Suunnitelman muutos.
Scott, näytän sinulle jotakin.
MUTTA MITÄ TAPAHTUI JOULUPUKEILLE?
VIIDES LUKU: JOULUVERSUMIN HALKI
Mihin värit katosivat?
Eikö naksuttimesta voinut valita edes seepiaa?
Saan vielä tyrän takiasi.
Hyvä on, minä kuuntelen. Olen eksynyt historiakanavalle.
Tuolta hän saapuu. -Kuka?
Bernard! Miten mukava nähdä sinua.
Seuralaiseni on hieman nyreällä päällä.
Scott Calvin. Sinä se olet ilo silmälle.
Hän on kieriskellyt itsesäälissä. Luulee, että kaikki on sattumaa.
Pukkiuden jälkeinen masennus, työn yleisiä haittapuolia.
Anteeksi. Kukahan te olette? -Minua voi kutsua Joulupukiksi.
Meitä on kuitenkin paljon, mikä voi sekoittaa.
Minä olin 17. joulupukki, joten monille olen vain numero 17.
Tämä on 1930-luvun lama, joka osui joulupukkikaudelleni.
Täällä sinä siis pyörit. Mahtaa olla mukavaa.
Se oli vaikeaa aikaa, mutta selvisimme.
Jaoimme appelsiineja ja sukkia.
Tuolla tarinalla isovanhempani saivat olomme kiittämättömäksi.
Haluat, että poden syyllisyyttä, jotta palaisin töihin.
Joulupukkina toimiminen ei ole työ.
Valitsit väärän seuraajan, koska aikasi eläköityä ei ole vielä.
Mistä minä olisin voinut tietää?
Sen kyllä tuntee. Täällä.
Tunnen vain närästyksen. -Aina vaihtamassa aihetta.
On selvää, että olen tehnyt virheen.
Ei minusta ole korjaamaan asioita.
Palaan nyt maailmaani, jossa värit ovat tallella,
mutta aion varoiksi testauttaa tuberkuloosin.
Apteekistakin saa varmaan pikatestejä.
Mitä tämä on? -Feliz Natal!
Pyhä pukki.
Tuohan on Papai Noel. En ymmärrä nyt alkuunkaan.
Hyvää joulua, lapset.
Miksi täällä haisee vuohelta?
Krampus! Kerrohan, miten pääsen Chicagoon?
Ovesta.
Jälleen kerran varastamassa lasten lahjoja. Hienoa.
Työ se on tuokin.
Taas te kiusankappaleet.
Onko tämä Joulumaa? -Paikalla ei ole nimeä.
Pukkila. -Ei.
Jouluversumi. -Lopeta jo.
Et taida muistaa minua.
Sinä putosit katoltani.
Haastatko minut oikeuteen?
Emme tavanneet sinä iltana ensimmäistä kertaa.
Tämähän on lapsuudenkotini.
Tuo olen minä.
Tiesin, että olet olemassa!
Scotty Calvin ja loputon toivelista.
Joulupukkikaan ei voi toteuttaa kaikkia toiveita.
Se pyörä on Jimmylle.
Nukke on Angelalle ja rukousnauha sisar Marylle.
Haudutuspata on vanhemmille.
Jos heidän toiveensa toteutuvat, hekin alkavat uskoa.
Miten sinä uskoit minuun, vaikka et ole ennen nähnyt minua?
Tunsin sen täällä.
Pienen kuiskauksen.
Joulun taika unohtuu monilta -
ja sen mukana tunne, että kaikki on mahdollista.
Unohdanko minäkin? Samoin kuin vanhempani.
Aikuisten on vaikea uskoa asioihin näkemättä niitä.
Vielä jonain päivänä sinä teet maailmasta paremman paikan.
En muista tätä ollenkaan. -No, tiedäthän sinä.
Käytitkö sinä pulveria? Pikkupoikaan!
Sen takia olen surkea matematiikassa.
Mikset kertonut minulle?
Sitä uskoo vasta kun näkee.
Missä me nyt olemme?
Jouluversumin kerhotalollako? -Älä käytä tuota nimitystä.
Katsos tuota! Itse Pyhä Nikolaus.
Omasta mielestäni muotokuva ei ole aivan näköiseni, mutta minkäs teet?
Nyt saat selittää. -Kuuntele.
Kyse ei ole lahjoista vaan antamisesta!
Hänen vanhempansa kuolivat.
Kun hänestä tuli rikas, hän lahjoitti kaikki rahansa -
apua tarvitseville… -Enkö kerrokaan tarinaani itse?
Elämä oli silloin rankkaa.
Vanhemmat eivät aina pystyneet suojelemaan lapsia maailman kauhuilta,
joten keksin erilaisia tapoja auttaa. Tarjosin ruokaa ja makeisia.
Kaikenlaista vaatimatonta.
Elämän pieniä iloja.
He saivat sinulta tarvitsemansa: toivoa.
Jos suinkin sallitte, minulla on kierros kesken.
Joko sinä lähdet?
En lähde ikinä kokonaan, Scott.
Elän sinussa.
Muista, että kyse on antamisesta.
Antamisesta…
Ei kai siinä, tapasin Pyhän Nikolauksen.
Sitten hän katosi savupilveen kuin Elton John.
Hän on taitava.
Hänen hankkeensa oli alkusysäys taikuudelle maailmassa.
Sen seurauksena syntyivät Joulupukki ja tontut.
Jumalalliset olennot, jotka jatkoivat hänen jalanjäljissään.
Jumalallisetko?
Olenko minä jumalallinen? -Et.
Sinä olet tavallinen mies monine vikoinesi.
Joulupukki valikoituu aina ajan haasteiden mukaan.
Viimeisinä vuosinani ihmiset hurahtivat teknologiaan.
Siksi ajattelin, että vain ihminen voi selättää tulevat haasteet.
Joku erityinen ihminen.
Pykälät laadittiin opastamaan sinua.
Pukkipykälä, Muoripykälä ja muut.
Yksi pykälä olisi ehkä pitänyt omistaa kuuntelemiselle.
Mutta tämähän on sattumaa. Näin kun liukastuit ja putosit katolta.
Et kai oikeasti kuvitellut, että huudahduksesi sai minut putoamaan?
Olen sentään Joulupukki!
Katot ovat erikoisalaani.
Joulupukkiko putoaisi katolta? Sehän olisi hirvittävää.
Olenko minä ensimmäinen ihminen, josta tuli Joulupukki?
Järkeilin, että jos lapsesi kasvavat Pohjoisnavalla,
Pohjoisen taika tarttuu heihin, jolloin tittelin siirtyminen seuraavalle -
ei enää perustu pitkälti jumalallisten olentojen oikkuihin.
Ei lapsillani ole taikavoimia.
Oletko aivan varma?
Esittelitkö sen?
Minkä?
Suunnitelma on tässä, Papai.
Antaa hänen keskittyä rauhassa Jouluversumiin.
Äh, nimitys on tarttunut minuunkin.
Näytä Pohjoisnapa.
Kurjaa nähdä sinut rakentamassa leluja kuin mikäkin tavallinen tonttu.
Kaikki tontut ovat yhtä tärkeitä, Pontoon. Ei minua haittaa.
Katso, miten hienon kuormurin tein.
Miksi tuollaisia leluja?
Cody Pugh toivoi kuorma-autoa.
Cody Pugh…
Hän ei ole kirjautunut palveluun.
Hän lähetti toiveensa postitse.
Postitseko? Eletäänkö nyt 80-lukua?
Joululahjat pitää toimittaa.
Savupiipun kauttako?
Se ei sovi enää yrityksen imagoon.
Mutta… -Ei mitään muttia.
Joulupukki päättää.
Ei tämä ole mikään joulu.
Älä ajattele noin. Katoat, jos menetät toivosi.
Tämä päässä saa surkutella sydämensä kyllyydestä.
Tontut katoilevat. Olisit heti sanonut.
Ymmärrätkö nyt?
Kaikki on yhteydessä joulumieleen, aina Pyhän Nikolauksen ajoista alkaen.
Luulin, että homman takkuilu johtui minusta itsestäni.
Joulupukin työ on aina ollut haastavaa.
Olen jakanut lahjoja kuivuuden piinatessa ja siirtomaa-aikana.
Entä pimeä keskiaika sitten?
Tuo on pientä. Minun aikanani oli lama, toinen maailmansota, Vietnam -
ja Tähtien sodan jouluspesiaali.
Miten en tajunnut? -Edistystä.
Minun on mentävä takaisin.
Vihdoinkin. Melkein jo kaduimme ihmisen nimittämistä Joulupukiksi.
Ihmiset ovat aina pettymys.
Voisinko… Saisinko… Saanko sanoa erään asian?
Älä, se on kuitenkin jotakin ilkeää.
Teilläkin kaikilla oli vikanne.
Kuvittelitte, että oma tapanne on ainoa oikea.
Tontut joutuivat siivoamaan sotkuja.
Minä vastustin Scott-kokeilua alusta lähtien.
Tiesin, että se olisi ilkeää.
Luottaisimmeko muka taikuuden ihmisen käsiin?
Ajatus kuulosti uskomattoman huonolta.
Maailmanlopun katastrofilta.
Jatkuuko tämä kauan?
Odotin vuosia, että Scott Calvin saisi tarpeekseen pukin hommista.
Että hän luovuttaisi. Niin ei kuitenkaan käynyt.
Pikkupoika, joka halusi, että kaikkien toiveet toteutuvat,
jotta hekin uskoisivat.
Te valitsitte hänet Joulupukiksi, mutta hänkin valitsi olla Joulupukki.
Paras tuntemani sellainen.
Olen ollut pitkään poissa,
koska menin naimisiin ihmisen kanssa.
Tuohan on Vanessa Redgrave. Hän on ainakin 85-vuotias.
Ikäeroa on muutama sata vuotta, mutta puheenaiheita piisaa.
Olette hyvä pari. -Onnea vain.
Aika käy vähiin.
Pallon avulla pääset Pohjoisnavalle.
Minun pitää käydä kodin kautta. -Tuohon suuntaan.
Olet yhtä ärsyttävä kuin aina.
Minullakin oli seurassanne sangen ikävää.
Tulehan tänne.
En voi uskoa, että nait Oscar-voittajan.
Kerro hänelle terveisiä.
Nyt pitää mennä.
Krampus, onko sinulla uusi sarvityyli?
Kiva, kun huomasit.
Scott?
Mistä on kyse? Missä Bernard on?
Arvatkaa, mihin minä lähden.
Murheekseni voin ilmoittaa, että jos joulumieli vielä vähenee,
jakelujärjestelmä lakkaa toimimasta.
Sanoit, että se pyörii tieteen turvin.
Pääasiassa kyllä, mutta ripaus taikaakin tarvitaan.
Valmista lisää.
Ei taikaa noin vain valmisteta.
Ihmisten täytyy uskoa siihen.
Ihme, ettei järjestelmä ole kaatunut.
Täällä on oltava edelleen jokin taikuuden lähde.
En vain keksi, mikä se on.
ÄIDIN JOULULISTA
Koristelin äitiä varten.
Hän tykkäsi hirveästi joulusta.
Hän olisi halunnut pullottaa joulutunnelmaa -
ja käyttää sitä vuoden ikävinä päivinä.
Jokapäiväinen joulu! -Niin juuri.
Kunpa hän näkisi, että toive on toteutunut.
Kyllä äiti näkee.
Joulukoristeita.
Tarvitsin tätä, vaikka onkin vasta heinäkuu.
Kaunista.
Miten voit?
Olen väsynyt, surullinen, vihainen ja onnellinen.
Kiitollinen. Vähän kaikkea.
Hän yritti todella kovasti pysyä hereillä sinua varten.
Olen pahoillani.
Lupaa minulle, että Gracen elämästä tulee hyvä.
Teen kaikkeni hänen eteensä.
Isä.
Jos Jokapäiväisen joulun tarkoitus on tehdä ihmiset onnelliseksi,
miksi kaikki ovat niin surullisia?
Eivät he ole surullisia.
Hyväkin muutos voi aluksi tuntua vaikealta.
Lopulta kaikki on sen arvoista.
Nyt maistuisi vaahtokarkki.
Ei!
Niitä tyynyjä ei enää ole.
Lyhyesti sanottuna -
eläköidyn liian aikaisin ja palkkasin väärän tyypin. Lähden takaisin.
Meidän piti viettää joulu yhdessä.
Ensi vuonna sitten. Minä lupaan.
Elämämme on nyt täällä. Lapset viihtyvät, ja minulla on nimi.
Rehtori Carol.
Minäkin viihdyn, mutta kuten sanoin, vietin hetken Jouluversumissa.
Onpa kamala nimi.
Jouluversumi. Sehän on kaunis.
Pahenee vain kerta kerralta.
Eikö Pukkimaa olisi parempi? Tai vaikka Joulula.
Entä Pukkipolis?
Ihan hyvä, mutta miten olisi Joululandia?
Tuo on loistava. -Eihän ole.
Olemme sitä paitsi eksyneet aiheesta. Simon tuhoaa joulumielen.
Tunsinkin, että jokin on pielessä, mutta luulin sitä närästykseksi.
Omituista. Minulla on ollut sama tunne.
Jouluversumissa entiset pukit kertoivat,
että Pohjoisnavalla syntyneillä lapsilla saattaa olla taikavoimia.
Meilläkö?
Sitä he toivoivat -
kaikkien aikojen ensimmäiseltä Pohjoisnavan ihmisperheeltä.
Pikku hetki. Tuo oli uutta tietoa.
Kaikki pykälät laadittiin meitä varten.
Olinko minä siis ensimmäinen Joulumuori?
En kysynyt.
Etpä tietenkään.
Tarkoitatko,
että me olemme ensimmäinen Pohjoisnavalla asunut ihmisperhe?
Oliko meidät oikein erikseen valittu?
Se muuttaa kaiken. Meidän on palattava.
Ei, kuunnelkaa. Se olisi liian vaarallista.
Tonttuja katoilee, enkä voi… -Mitä? Olisit heti sanonut!
Me olemme osa tätä ja tulemme mukaan.
Antakaa minun miettiä.
Menkää vaikka pakkaamaan, niin teen suunnitelman.
Selvä. -Hyvä on.
Mitä tarvitaan? -Tulemme pian.
Maistuuko jäätelö?
Minä en syönyt vielä yhtään, osa purkeista vain oli tyhjiä.
Tule lähemmäs.
Perhe ei saa kuulla tätä. -Selvä.
Mennään ja pysäytetään Simon.
Sehän sopii.
Kotona. Onpa täällä hiljaista.
Missä porot ovat?
En tiedä, mutta ne jättivät meille pehmeän laskeutumisalustan.
Kerätään kaikki koolle ja puhutaan Simonille järkeä.
Ethän suutu, jos etsin ihan ensiksi Bettyn?
Hän on minulle kaikkein tärkein.
Omituista. Se olin niin kauan minä.
Nähdään myöhemmin.
Nappaan keittiöstä evästä!
Onko teillä tarpeeksi vaatteita? -Minulla ainakin.
Missä isä on?
Missä hän on?
Hän taisi lähteä ilman meitä.
Nirhaan hänet. -Et sinä voi.
Sitten sinusta tulisi Joulupukki.
Hei. -Terve!
Hei, Riley.
En malta odottaa lautapelailua.
Kunhan ei pelata lammaspeliä. Vanhempani erosivat sen takia.
Olen pahoillani, mutta meille tuli äkillinen meno.
Ei se mitään. -No hyvä.
Hitsi, Sandy. Miten söpö paita! Mistä se on?
Löysin ja tilasin. Se tulee kohta.
Ai miten?
EverythingNOW!:lla on joka päivä joulu.
Kirjautumalla pystyy valitsemaan välittömän toimituksen.
Paketti saapui.
Kiitos, lennokki!
Käyn sovittamassa tätä. -Käy vain.
Paita sopii varmasti.
Joulu joka päivä.
Näin hän siis pilaa joulumielen.
Miksi täällä pörrää lennokkeja ja miten ne pääsivät tänne niin nopeasti?
Taivaassa olevasta reiästä.
Mistä reiästä? En näe mitään.
Vannon, että taivas väreilee. Siinä on jonkinlainen pyörre.
Sieltä nuo lennokit tulevat.
Vai niin.
Hän näkee saman kuin isä!
Palaamme Pohjoisnavalle auttamaan isäänne.
Olisipa jokin tapa matkustaa pyörteen kautta.
Minulla on ajatus, joka saattaa kuulostaa hullulta.
Kultaseni, mikään ei enää kuulosta hullulta.
Betty? Tohtori? Hazel?
Pudding?
Goose?
Bob?
Crumpet!
Noodle ja Percy?
Peppermint?
Nougat?
Beans?
Churro?
Kauniin kuuloista, Grace.
Kiitos.
Täällä on nykyään hiljaista.
Onko totta, että tonttuja katoaa?
On.
Tulevatko he takaisin?
Tontut ovat syntyneet joulumielestä.
Se on heikentynyt.
He eivät välttämättä palaa.
Tahdon auttaa. Kaipaan Edietä.
Sinun pitää vain uskoa.
Uskoa sydämessäsi joulun taikaan ja maailman hyvyyteen.
Salaisuus piilee siinä.
Minä uskon. Käsken isänkin uskoa. Hän tahtoo varmasti auttaa.
Aivan varmasti.
Työt kutsuvat.
Betty?
Hanipupsi?
Joudun lähtemään hetkeksi.
En voi kertoa minne enkä tiedä, milloin palaan.
Olet ihan samanlainen kuin kaikki muutkin jätkät.
En todellakaan ole, mutta juuri nyt en pysty…
Mitkä muut jätkät?
Kerro vain totuus. Olet sen velkaa minulle.
Hyvä on.
Isäni on, tai siis oli, tai saattaa taas olla Joulupukki.
Minun ja perheeni täytyy palata Pohjoisnavalle ja pelastaa joulu.
Hyvästi. -Odota.
Ymmärrän kyllä, jos et halua olla tekemisissä,
mutta voitko tehdä minulle yhden palveluksen?
Valvo myöhään jouluna.
Jos kaikki sujuu suunnitellusti,
Joulupukki vierailee luonasi, ja näet, että hän on oikeasti isäni.
Minä en usko Joulupukkiin. Miksi hän vierailisi luonani?
Koska pikkuveljesi toivoo Loki-keräilyfiguuria.
Mistä tiedät, mitä hän toivoo?
Minä vain tiedän.
Pysähdy, tunkeilija!
Rauhoitu, Gary. Minä se vain olen.
Tunnistat ääneni.
Näytät hirveältä.
Tiedetään, mutta kuuntele. Joulu on vaarassa.
Olet uskollinen Simonille, mutta kaipaan apua.
Sille toopelleko? Tuskinpa.
Erinomaista.
Pajan puolelle vaihtaneet pitää saada takaisin.
Jäljellä olen vain minä, pomo.
No tuota…
Kehotin heitä käyttämään foliohattua, etteivät he katoa.
He vain nauroivat, mutta minä olen palveluksessasi.
Hienoa, sillä tarvitsen apua.
Tiedäthän sinä minut. Teen mitä tahansa auttaakseni sinua.
Mahtavaa. Mentiin.
Nytkö? Olen juuri kaakaotauolla.
Pane kaakao pois.
Butter. Tiesitkö, että osaat lentää niin kuin Joulupukin porot?
En osaa.
Kaikki eläimet osaavat, jos vain uskovat siihen.
Kai tämä on vitsi? -Älä ole pessimisti.
Hevonen on pessimisti.
Kunpa en kuolisi ennen ensisuudelmaani.
Uskon Sandraan ja uskon sinuun.
Miten kauniit viimeiset sanat.
Meidän pitää löytää Simon ja puhua hänelle järkeä.
Hän ei ole enää tuntemasi Simon.
Ainakin hän kaipaisi sisustusneuvontaa.
Pahiksella ei olisi näin hienoa kuusta.
Nauha on huonosti.
Olin juuri sanomassa, että älä koske siihen.
Vaan et sanonut.
Tunkeilija.
Unohdin kertoa noista pölkkypäistä.
Älkää ampuko, meillä ei ole aseita.
Lankesinko minä tosiaan pukkiansaan?
Mietin samaa. Ethän sinä ole enää edes Joulupukki.
Katosivatko tontut oikeasti, vai pakenivatko he sinua?
No niin. Valmiina?
Kuolemaanko? Miksei.
Kyllä, kulta.
Puhuin hevoselle.
Tämä on huono ajatus.
Pidin hänelle tsemppauspuheen, mutta se ei näytä toimineen.
Kumma juttu.
Hevosen pitäisi lentää pyörteeseen, jonka ainoastaan Cal näkee.
Cal reputti ajokokeen, koska ei huomannut oranssien liikennekartioiden rivistöä.
Eiköhän mennä!
Hyvä, Butter. Sinä pystyt siihen!
Sandra on minua parempi kuski,
mutta olisiko silti pitänyt keksiä varasuunnitelma?
Hienosti menee.
Luoja paratkoon.
Eikö tämä ole jo liioittelua?
Tulin pelastamaan joulun.
Kun se on tehty, voisimme keskustella Joulupukin käytöstavoista.
Maailma ei kaipaa enää vanhanaikaista Joulupukkia.
Ihmisten pitää uskoa, tai joulumieli hiipuu kokonaan.
Miten se voisi hiipua, kun joulu on joka päivä?
Siinä vasta pähkinä purtavaksi.
Aita. Tuossa on aita.
Lennetään, Butter. Nyt!
Arvostan apuasi!
Kyllä!
Sinä teit sen! Tiesin, että se onnistuisi.
Cal, missä pyörteen suu on?
Cal!
Avaa silmät, Cal!
Voi pojat, mehän lennämme.
Noustaan korkeammalle.
Oikealle ja vieläkin ylemmäs.
Vielä vain. Ei näin ylös!
Tämä on liian vaarallista. Käännytään!
En pysty! Pyörre vetää rekeä puoleensa!
Tunkeilijahälytys. -Mitä nyt taas?
Aika loppuu kesken. Katso.
Mistä sinä tuon sait?
Hei, odota.
Pallon avulla olisimme päässet ulos.
Tiedän.
No, mikä sinun rikoksesi on?
Perustuu hahmoihin elokuvassa MUTTA MITÄ TAPAHTUI JOULUPUKILLE?
Tekstitys: Vilma Aaltonen