Doamne… Nu-i de bine.
Bernard!
- Ți-am lipsit? - Ce faci aici? De ce exagerezi așa?
De ce arăți a bătrân cu urechi ascuțite? Mă neliniștește un pic.
Am 1600 de ani. Tu ce scuză ai? N-ai auzit de crema hidratantă?
Nu te-am văzut de când ai dispărut de la Polul Nord în adolescență.
- Kribble-Krabble. - Da… N-ai revenit.
Am cunoscut pe cineva. O femeie.
Așa că am renunțat la tinerețea veșnică de elf.
Iar acum am chestia asta și nu dispare oricât sport aș face.
Dar n-am venit aici ca să discutăm și să ne distrăm.
- Ține-te bine! - Știu. Simon distruge Crăciunul.
Dacă știi, de ce nu ești la Polul Nord, să faci ordine?
Fiindcă nu e treaba mea. Și eu am făcut greșeli.
- Și chiar destule… - Simon o să se dea pe brazdă.
Te recunosc… Încăpățânat ca de obicei.
Nu, eu te recunosc. Vii la mine neinvitat și îmi îngheți familia, o chestie nouă.
Cum ai făcut chestia asta?
Cu telecomanda. Merge și la leii-de-mare.
- Ce s-a întâmplat? - S-a întâmplat ceva?
Bernard! Doamne! Cât mă bucur să te văd!
Carol, ce bucurie! Arăți excepțional.
Vai de tine când își revine…
Nu, vai de tine când se va afla că ai refuzat să salvezi Crăciunul!
- Nu am refuzat! M-am pensionat. - Da, cică și eu.
Dar, când a venit La Befana, am ezitat să ajut fetișcana?
Nu! Așa că fii Moș!
A fost o întâmplare. Cineva a alunecat de pe acoperiș și iată-mă Moș!
Sigur că asta crezi…
- Așa a fost. - Hai!
- Dă-mi telecomanda! - Nu, plan nou.
Scott, trebuie să-ți arăt ceva.
CINE ESTE FAMILIA LUI MOȘ CRĂCIUN?
CAPITOLUL CINCI PRIN CRĂCI-UNIVERS
Unde au dispărut culorile?
Ai telecomandă magică, dar nu-ți permiți sepia?
- Mă deranjează hernia din cauza ta. - Bine, Bernard. Arată-mi ce vrei.
Am ajuns pe canalul History…
- Vine! - Cine?
Bernard! Cât mă bucur să te văd!
Sper că nu superi, am un însoțitor țâfnos.
Scott Calvin! Ce-mi văd ochii cei nemuritori?
Își cam plânge de milă. Crede că totul în viață e aleatoriu.
Tristețea Moșului… Da, riscul meseriei.
Îmi cer scuze…
- Tu cine ești? - Spune-mi „Moșul”,
deși e derutant, suntem mulți.
Eu am fost al 17-lea, așa că mi se zice mai mult 17.
Iar asta e Marea Depresiune, care a avut loc cât eram eu Moș.
Deci pe aici îți faci veacul. Distracție!
N-a fost ușor, dar ne-am descurcat. Am dat portocale și șosete.
Așa ne spuneau și bunicii ca să ne simțim nerecunoscători.
Asta intenționezi? Să mă simt vinovat ca să mă întorc și să-mi fac meseria?
Nu, să fii Moș nu e o meserie.
Ai ales înlocuitorul greșit fiindcă nu trebuia să te retragi.
Și de unde era să știu?
Trebuia să simți. Aici.
- Acolo simt refluxul gastroesofagian. - Se eschivează.
Știm toți că am dat-o în bară, da?
Nu sunt eu cel potrivit să îndrepte lucrurile.
O să mă întorc în lumea mea color,
dar o să mă testez de TBC înainte, ca să fiu sigur.
Sigur au un test rapid la farmacie.
Asta ce mai e?
Feliz Natal!
Sfinte Moș!
Papai Noel. Ce de întrebări am…
Crăciun fericit, copii!
De unde vine mirosul ăsta de catâr? Pentru că…
Krampus! Cum mă întorc la Chicago?
Pe ușă.
Super! Să le iei jucăriile copiilor… ce idee grozavă!
Dar facem toți ce trebuie.
Iar voi, poznașilor!
- Suntem în „Moștasia”? - Nu, nu are nume.
- „Crăciunești”? - Nu.
- „Crăci-univers”. - Încetează!
Nu-ți amintești de mine?
Ești Moșul care a căzut de pe acoperișul meu. Mă dai în judecată?
Ne-am întâlnit și înainte de acea seară.
E casa în care am crescut.
Eu sunt!
Știam eu! Chiar exiști!
Scotty Calvin. Puștiul cu lista cea lungă.
Să știi că Moșul nu-ți aduce tot ce vrei.
Bicicleta e pentru Jimmy.
Păpușa e pentru Angela, mătăniile pentru Sora Mary,
iar slow cooker-ul, pentru ai mei.
Dacă primesc ce au nevoie, poate cred și ei, ca mine.
De ce ai crezut în mine fără să mă fi văzut vreodată?
Am simțit aici. A fost ca o șoaptă.
Oamenii uită magia Crăciunului, cum îi face să simtă că totul e posibil.
O să uit și eu? Ca părinții mei?
Adulților le e mai greu să creadă în lucrurile pe care nu le văd,
dar cred că, într-o bună zi, tu vei face lumea un loc mult mai bun.
- Nu-mi amintesc așa ceva. - Știi de ce.
M-ai dat cu praf? Eram un copil! Probabil de aia nu știu matematică!
- De ce nu mi-ai spus? - Să crezi înseamnă să vezi.
Bun… Acum unde mai suntem?
- E clubul Crăci-universului? - Nu-i mai spune așa!
Ia te uită! Sfântul Nicolae din Mira.
Nu mi se pare că seamănă cu mine, dar ce pot să fac?
- Ce se întâmplă? - Fii atent.
Niciodată nu au contat cadourile, ci ideea de a oferi!
Sfântul Nicolae, părinții i-au murit. S-a îmbogățit, dar a donat toți banii
- …ca să-i ajute pe nevoiași… - Nu-mi spun eu povestea?
Să știi că viața era grea în acea perioadă.
Părinții nu-și puteau proteja mereu copiii de ororile lumii,
așa că le ofeream hrană și dulciuri.
Mici bucurii.
- Firimiturile vieții. - Le-ai oferit ce aveau nevoie.
Speranță.
- Te rog să mă scuzi, am drumuri de făcut. - Deja pleci?
N-am plecat niciun moment, Scott. Trăiesc prin tine.
Nu uita, important e să oferi.
Să oferi!
Nu e mare lucru, am vorbit cu Sfântul Nicolae!
Apoi a dispărut în fum, ca la un concert Elton John.
Da, e foarte impresionant. Faptele lui au adus magia în lume.
Din acea magie s-a născut lumea Moșului și a elfilor,
ființe eterice care au dus mai departe misiunea.
Eterice?
- Mă întrebam… Și eu sunt eteric? - Nu.
Ești un om obișnuit, cu foarte multe defecte.
Fiecare Moș a fost ales conform provocărilor vremurilor lui.
În ultimii mei ani, tehnologia devenea noua magie.
Am crezut că doar un om poate face față noilor provocări.
Un om deosebit.
Clauzele au fost create ca să te îndrume. Clauza Moșului, Clauza doamnei Crăciun…
Dacă știam pe atunci, puneam și Clauza vorbitului mai puțin.
Stați… Am devenit Moș din întâmplare. Te-am văzut alunecând. Ai căzut.
Crezi că a strigat cineva la mine, iar eu am alunecat și am căzut?
Sunt Moșul, dragule! Am fost pe milioane de acoperișuri.
Ce Moș alunecă de pe un acoperiș? Ar fi groaznic.
Dar… Stați așa… Sunt primul om care a fost Moș Crăciun?
Am crezut că un om își poate crește copiii la Pol
și poate acei copii vor moșteni magia Nordului,
pentru ca predarea ștafetei să nu mai țină de toanele unor eterici pompoși.
- Copiii mei n-au puteri magice. - Ești sigur?
I-ați arătat?
Ce să-mi arate?
Am un plan, Papai. Mulțumesc!
Lasă-l un pic să se obișnuiască cu Crăci-universul.
Fir-ar, acum îi zic și eu așa!
Arată-ne Polul Nord!
Betty, mă doare sufletul să te văd făcând jucării ca un elf obișnuit.
Niciun elf nu e obișnuit, Ponton. N-are nimic.
Uite, am făcut un camion frumos!
Faceți jucării jalnice?
- Cody Pugh a cerut un camion. - Cody Pugh…
N-are cont la noi.
Știu. Și-a trimis lista de Crăciun prin poștă.
Prin poștă? Trăiește în anul 1987?
- Trebuie livrate jucăriile. - Pe horn, cu „ho ho ho”?
Nu, nu, nu. Nu mai face parte din viziunea noastră.
- Dar ce… - Fără „daruri”.
Sunt Moșul, eu decid.
Ăsta nu mai e Crăciunul.
Nu gândi așa. Dacă-ți pierzi speranța, dispari.
Poți fi cât de tristă vrei dacă porți așa ceva.
Dispar elfii! De ce n-ai început cu asta?
Nu înțelegi? Totul are legătură cu spiritul Crăciunului,
începând de la bunul Sfânt Nicolae.
Am zis că fac ce trebuie. Devenise greu, am crezut că e vina mea.
Meseria asta a fost mereu grea.
Eu am dus cadouri pe timpul secetei, al colonizării…
Să vezi cum era în Evul Mediu…
Mare lucru! Eu am avut Marea Depresiune, Al Doilea Război Mondial, Vietnamul
și Star Wars Holiday Special.
- Sunt un idiot. - Facem progrese.
Trebuie să mă întorc la Pol.
În fine! Începuserăm să regretăm că i-am dat atâta putere unui om.
Da, oamenii dezamăgesc întotdeauna.
- Se poate… Îmi dați voie să spun ceva? - Nu, o să spui o răutate!
N-a fost ușor cu niciunul dintre voi.
Toți ați crezut că vă pricepeți, deși n-a fost așa.
Iar elfii v-au făcut mereu treaba.
Eu m-am opus de la început experimentului cu Scott.
Știam că spune o răutate.
Să lăsăm soarta magiei pe mâinile unui om? Mi-am zis că e sfârșitul lumii.
- Apocalipsa, ce mai! - Există și o concluzie?
An după an m-am tot așteptat ca Scott Calvin să dea chix.
Să renunțe. Dar a continuat.
Puștiul care își dorea să le ofere oamenilor ce le trebuia,
ca să creadă și ei.
Da, voi l-ați ales pentru post, dar Scott a ales să fie Moșul.
Cel mai bun Moș.
Eu n-am mai fost prezent, fiindcă m-am însurat cu o femeie.
Ia te uită! E Vanessa Redgrave. Are 85 de ani.
Ne despart câteva sute de ani, dar găsim subiecte de discuție.
- Un cuplu reușit! - Felicitări!
Gata, nu mai avem timp! Globul te va duce înapoi la Polul Nord.
- Dar trebuie să trec pe acasă. - Știu. Ieși pe unde ai venit.
- Ești enervant ca de obicei. - Nici mie nu mi-a făcut plăcere, domnule.
Vino! Nu pot să cred că te-ai însurat cu o câștigătoare de Oscar.
Salut-o din partea mea. Plec! Am fugit!
Vă salut! Fug!
- Krampus, ți-ai făcut ceva nou la coarne? - Mersi că ai observat!
Ce… Scott?
- Ce se întâmplă? Unde e Bernard? - Apropo de asta… Ghiciți unde mă duc!
Vă anunț fără nicio plăcere că, dacă mai scade spiritul Crăciunului,
sistemul de livrare s-ar putea opri.
- Ai spus că rezolvi cu ajutorul științei. - Cu multă știință și puțină magie.
Fă mai multă!
Nu pot face magie.
Oamenii trebuie să creadă în magie, în Crăciun.
Mă mir că sistemul mai funcționează!
Probabil că există o sursă de magie la Polul Nord, dar…
Nu știu unde e.
CÂNTECELE DE CRĂCIUN ALE MAMEI
Decoram pentru mama. Crăciunul era momentul ei preferat.
Mi-a spus că ar vrea să poată îmbutelia spiritul Crăciunului
ca să-l poată folosi în zilele triste.
- Crăciun Zilnic! - Exact!
Mi-ar plăcea să vadă ce-am realizat.
Ne vede, tati. Știe.
Decorațiuni de Crăciun…
Știu că e iulie, dar am simțit nevoia.
Sunt perfecte.
Cum te simți?
Obosită, tristă, furioasă, fericită…
recunoscătoare. Simt de toate.
Fetița ta a făcut eforturi uriașe să nu adoarmă, să te aștepte.
Îmi pare rău.
Promite-mi că o să-i oferi lui Grace o viață extraordinară.
Știi că o să-i pun lumea la picioare.
Tati…
Dacă acest Crăciun Zilnic ar trebui să bucure oamenii,
de ce toți cei de aici sunt triști?
Nu sunt triști.
Însă schimbările, chiar și cele pozitive, pot fi grele la început.
Dar va fi mai bine decât înainte.
- Iau o gură de bezea? - Nu!
Nu le mai au pe cele din bezea.
Pe scurt: m-am pensionat prea devreme, am angajat omul greșit, mă întorc.
- Urma să sărbătorim Crăciunul împreună… - La anul. Promit!
Avem o viață acum. Copiii o adoră.
Iar eu am un nume, în fine! Mă cheamă „dna directoare Carol”.
Și eu ador viața asta, dar v-am spus
că am fost un pic pe acest tărâm numit Crăci-univers.
E un nume groaznic.
- Crăci-univers! E frumos. - Nu.
Crăci… E chiar mai rău a doua oară. Ar trebui să fie Moșoland. Sau Moș-lanta!
Sau „Crăciu-mopolis”?
- Da! - Prefer „Crăciuno-potamia”.
- Da! Bun! - E excelent!
Nu e, prea multe silabe.
Și ați deviat de la subiect: Simon distruge spiritul Crăciunului.
Am simțit că ceva nu e bine, dar am crezut că e refluxul gastroesofagian.
Ciudat, și eu la fel. Și încă ceva…
Moșii din Crăci-univers… mi-au spus că, fiind născuți la Polul Nord,
ați putea avea puteri magice.
Noi?
Asta sperau ei
de la prima și unica familie de oameni de la Polul Nord.
Stai un picuț… Ai omis partea asta.
Toate clauzele au fost create pentru noi.
Am fost prima doamnă Crăciun?
- N-am întrebat. - Evident…
Ce spui tu este
că am fost prima familie de oameni de la Polul Nord.
Și că am fost aleși special pentru aceste vremuri.
- Asta schimbă totul. Mergem înapoi! - Nu, nu asta voiam… E prea periculos.
- Dispar elfii. Nu pot… - Poftim? De ce n-ai început cu asta?
- Suntem implicați toți. Mergem! - Lăsați-mă să mă gândesc!
Strângeți-vă lucrurile, iar eu fac un plan aici.
- Da, bine! - Da!
- Ce luăm? - Venim acum!
Cine vrea înghețată? N-am mâncat din ea.
Unele ambalaje au venit linse.
Vino! Ascultă-mă bine!
- Să nu audă ai mei. - Bine.
Mergem la Polul Nord și-l oprim pe Simon.
Așa te vreau!
Sunt acasă… Ce liniște e! Unde sunt renii?
Nu știu, dar mi-au lăsat un cadou. Bun loc de aterizare, globule!
Să-i adunăm pe cei care mai sunt aici și să-l punem la punct pe Simon.
Nu te supăra, dar mai întâi trebuie s-o găsesc pe Betty.
Ea e cea mai importantă din viața mea.
E ciudat că am fost eu atâta timp… Ne vedem mai târziu.
Iau eu ceva de mâncare!
- Aveți haine groase? - Da, mulțumesc!
- Unde e tata? - Chiar… Unde e?
- Cred că a plecat fără noi. - Îl omor.
Nu-l poți omorî pe Moș Crăciun. Ai deveni tu Moșul, cum ar fi?
- Bună! - Bună și vouă!
- Bună, Riley! - De-abia aștept să ne jucăm împreună.
Dar sper că nu jucăm Învârte Oaia. Așa au divorțat ai mei.
Nu, îmi pare rău, a intervenit ceva. Nu ne putem juca în seara asta.
- Nu-i nimic. - Minunat!
Doamne! Sandy, ce drăguță e cămașa! De unde o ai?
- Am găsit-o, am comandat-o și vine acum. - Poftim? Cum?
Cu EverythingNow! e Crăciunul Zilnic.
Cu un cont la ei, ai livrare instantanee, primești imediat.
A ajuns.
Crăciun ZILNIC Livrare-Instant!
Mersi, dronă!
- Mă duc s-o probez. - Sigur că da…
O să-i stea excepțional.
Crăciun Zilnic? Așa distruge spiritul Crăciunului!
De unde au apărut toate dronele astea? Cum ajung aici atât de repede?
Prin gaura din cer.
- Gaură? Nu e nimic acolo. - Poftim?
Vă zic că e ceva pe cer asemănător cu un vortex.
De acolo vin dronele.
- Bine… - Vede ce vede și tata!
Ne întoarcem la Polul Nord să-l ajutăm pe tatăl vostru.
Dacă am putea folosi vortexul…
Am o idee, dar s-ar putea să mă consideri nebună.
Scumpete… Nebunia nu mai înseamnă nimic de foarte mult timp.
Betty? Doctore? Alună?
Budincă?
Gâscă?
Bob?
Brioșă!
Tăiețel? Percy?
Mentă?
Nuga?
Boabă?
Churro?
E foarte frumos, Grace.
Mulțumesc.
S-a făcut foarte liniște.
E adevărat că dispar elfii?
Da.
Se vor întoarce?
Elfii s-au născut din spiritul Crăciunului.
Și nu mai e puternic ca pe vremuri. Dispariția ar putea fi pe vecie.
Vreau să ajut. Mi-e dor de Edie.
Trebuie doar să crezi.
Să crezi din tot sufletul în tot ce e bun și în spiritul Crăciunului.
Ăsta e secretul.
Chiar cred, Betty. Și îi voi spune și tatei.
Și el va vrea să ajute.
Sunt sigură.
Mă întorc la treabă.
Betty?
Iepuraș?
Trebuie să plec o vreme,
nu-ți pot spune unde și nu știu când mă voi întoarce.
Ești ca toți ceilalți băieți…
Pe cuvânt că nu sunt, dar nu-ți pot da detalii…
Ce alți băieți?
Spune-mi adevărul, orice ar fi el. Îmi datorezi măcar atât.
Bine.
Tata este sau a fost, dar ar putea fi iar, Moș Crăciun.
Iar eu și ai mei ne întoarcem la Polul Nord să salvăm Crăciunul.
- Bine, pa! - Stai!
Înțeleg dacă nu vrei să-mi mai vorbești, dar fă-mi o favoare, te rog.
Stai trează de Ajun și, dacă eu și ai mei reușim,
Moșul va coborî pe horn și vei vedea că e chiar tata.
Nu cred în Moș Crăciun, de ce ar coborî pe hornul meu?
Ca să-i dea fratelui tău figurina Loki dorită.
De unde știi că asta vrea?
Nu știu… pur și simplu știu.
E.L.F.I
Oprește-te! Invadatorule!
BETEALĂ POZNAȘĂ
Calmează-te! Gary, eu sunt! Privește-mă! Ascultă-mi vocea!
- Arătați groaznic. - Știu. Crăciunul are probleme.
Știu că-i ești loial lui Simon, dar ajută-mă.
- Neghiobului ăluia? Nici gând! - Excelent! Bun…
- Avem nevoie de cei din atelier. - Doar eu am rămas, șefu'.
Am înțeles…
Le-am zis să poarte folie de aluminiu pe cap ca să nu dispară.
Au râs de mine, dar iată-mă, gata să vă ajut.
- Mă bucur, am nevoie de ajutor. - Doar mă știți.
Fac orice să vă ajut și să salvez Crăciunul.
- Bine, să mergem! - Acum? Sunt în pauză, îmi beau cacaua.
Gary, lasă cacaua.
Prăjiturică, dacă ți-aș spune că poți zbura ca renii Moșului?
Nu.
Toate animalele pot zbura, trebuie doar să creadă că pot.
- Sper că glumește. - Cal, nu fi negativist!
Nu eu, calul e!
O să murim din cauza ei. Nu pot muri înainte de primul sărut.
Am încredere în Sandra. Am încredere în amândoi.
Frumoase ultime cuvinte…
Să-l găsim pe Simon și să-i băgăm mințile în cap.
Nu mai e Simon pe care-l știați.
Se pare că nu. Trebuie să redecoreze. Ce-i asta?
Nu poate fi om rău, are brad frumos. Stă beteala aiurea…
- Alo! - Urma să vă spun să n-o atingeți.
Dar nu mi-ai spus.
Intrus! Intrus!
Da… Am uitat să vă spun despre drăcoveniile astea.
Nu trage! Nu suntem înarmați.
Nu pot să cred că am căzut în capcana pentru Moșul…
Nici eu. Mai ales că, practic, nici nu mai sunteți Moș Crăciun.
Mă întreb dacă elfii au dispărut sau doar au fugit de tine.
- Bun! Gata? - Să murim? De ce nu?
- Da, scumpete. - Vorbeam cu calul.
Pare o idee groaznică.
L-am încurajat, dar nu pare să se fi lăsat convins.
Cum așa?
Un cal obișnuit care să zboare printr-o gaură din cer văzută doar de Cal.
Cal care n-a luat examenul auto fiindcă n-a văzut conurile de semnalizare.
Să mergem!
Hai, Prăjiturică! Poți!
Sandra conduce mai bine sania decât mine,
dar poate era mai bine să avem și un plan de rezervă?
Se descurcă de minune. Da, scumpete!
Dumnezeule mare…
Chiar e nevoie de celulă, Simon? Am venit să salvez Crăciunul.
După ce fac asta, stăm de vorbă și te învăț să te porți ca un Moș.
Lumea nu mai are nevoie de Moșul tău învechit.
Oamenii trebuie să creadă, iar spiritul Crăciunului moare.
- Cum să moară dacă e Crăciun Zilnic? - Mamă, ce idee bună!
- Gard! E un gard! - Bine.
Prăjiturică, să zburăm! Acum! Haide!
Prăjiturică, te apreciez!
- Da! - Ai reușit! Știam eu!
Cal, unde e vortexul?
- Cal! - Cal! Deschide ochii!
- Frate! Chiar zburăm! - Da.
- Bun!
- Mai sus! - Bine.
La dreapta. Și mai sus. Acum drept.
Mai sus! Prea sus! Acolo!
- E prea periculos! Întoarce! - Poftim?
Nu pot! Ne trage înăuntru!
Alertă de intrus! Alertă de intrus!
Acum ce mai e?
- Cred că nu mai avem timp. Uite! - De unde-l ai?
Nu, stai!
Cu globul ăla puteam ieși de aici.
Știu!
Pe tine pentru ce te-au săltat?
După personajele lui LEO BENVENUTI ȘI STEVE RUDNICK
din "CINE ESTE MOȘ CRĂCIUN?"
Subtitrarea: Ruxandra Dorobanțu