Herregud, det här kan inte vara bra.
Bernard.
-Har du saknat mig? -Vad gör du här?
Varför så teatralisk?
Och varför ser du ut som en gammal man med spetsiga öron?
Det är oroande, ärligt talat.
Jag har levt i 1 600 år.
Vad är din ursäkt?
Har du hört talas om fuktkräm?
Jag har inte sett dig sen du försvann
från Nordpolen till den där tomtenissen Rumspringa.
-Kravel-skravel. -Vad du vill. Du kom aldrig tillbaka.
Jag träffade nån, en människa.
Så jag tog steget och gav upp evigt liv som tomtenisse.
Och nu har jag den här grejen
som inte går bort hur mycket jag än tränar.
Men tyvärr är jag inte här för fniss och kalkonfyllning.
Hör på nu.
Jag vet. Simon förstör julen.
Om du vet det, varför är du inte på Nordpolen och gör nåt åt det?
För att det inte är mitt jobb. Jag ställde till det först.
Och sen igen, och igen.
Simon löser det.
Typiskt dig att vara envis.
Typiskt dig att komma oinbjuden
och frysa min familj, vilket är nytt.
Hur gjorde du?
Min kvicka lilla klickare. Den funkar på sjölejon också.
Vad hände?
Hände nåt?
Bernard! Herregud! Jag är så glad att se dig!
Carol, detsamma. Du ser strålande ut.
Jag vill inte vara du när hon tinar upp.
Och jag vill inte vara du
när ryktet sprids att du vägrade rädda julen!
-Jag vägrade inte, jag gick i pension. -Teoretiskt sett jag med.
Men när La Befana kom till mig
gnällde jag och ville lämna Kravel-skravel?
Nej! Så sätt igång, Jultomten!
Det var en olycka ändå.
Nån halkade av taket och pang, så var jag Jultomten.
Klart att du tror det.
-Det är vad som hände! -Kom igen.
-Jag behöver klickaren. -Nej, ändrade planer.
Scott, jag ska visa dig nåt.
NU ÄR DET JUL (IGEN)
KAPITEL FEM GENOM JULIVERSUM
Wow. Vad har hänt med all färg?
Har inte din magiska klickare råd med sepia?
Du förvärrar mitt hiatala bråck.
Bernard, du har min uppmärksamhet.
Jag gick in i historiekanalen.
-Han kommer. -Vem?
Bernard! Så roligt att se dig.
Hoppas det är okej att jag tog med en gnällig vän.
Scott Calvin. Vad härligt att se dig!
Han tycker synd om sig själv.
Han tror att allt i hans liv är en slump.
Jultomte-bluesen, en arbetsskada.
Och jag är ledsen…
-Och vem är du? -Du kan kalla mig Jultomten,
men det blir förvirrande eftersom vi är flera.
jag var den 17:e Jultomten,
så de flesta kallar mig 17.
Vi är i 30-talets depression,
som rådde under min tid.
Så det är här du vistas. Trevligt.
Det var inte lätt, men vi klarade det.
Vi delade ut apelsiner och sockor.
Mina farföräldrar berättade det så vi skulle känna oss otacksamma.
Handlar det om att få mig att känna mig skyldig
så jag återgår till arbetet?
Nej, att vara jultomte är inget jobb.
Du valde fel ersättare
för du gick i pension för tidigt.
Hur skulle jag kunna veta det?
Du skulle känna det… här.
Det är sura uppstötningar.
Han skyller alltid ifrån sig.
Ni vet att jag ställde till det,
vilket betyder att jag inte är den som ska fixa det.
Jag återvänder till min värld som är i färg,
men jag tar ett tuberkulostest ifall.
De har nog nåt snabbt på apoteket.
Vad är det här nu då?
Feliz Natal!
Herretomten.
Papai Noel. Jag har så många frågor…
God jul, barn.
Varifrån kommer åsnelukten? För…
Krampus! Hur kommer jag tillbaka till Chicago?
Dörren.
Toppen. Tar barns leksaker, alltid bra…
Du gör väl vad du måste.
Här har vi orosmakarna igen.
-Är det här "Tomtasia"? -Nej, det har inget namn.
-"Kringelsta." -Nej.
-"Juliversum." -Sluta försöka ge det ett namn.
Du minns väl inte mig?
Du är jultomten som föll från mitt tak.
Har du kommit för att stämma mig?
Den kvällen på ditt tak var inte vårt första möte.
Wow. I det här huset växte jag upp.
Där är jag.
Jag visste det! Du är verklig.
Scotty Calvin. Pojken med den långa önskelistan.
Jultomten ger dig inte allt du vill ha.
Cykeln är inte till mig, utan till Jimmy.
Och dockan är till Angela, radbandet till syster Mary,
och slow cookern till mina föräldrar.
Jag trodde att om jag gav dem vad de ville skulle de tro som jag.
Varför trodde du på mig fast du aldrig hade sett mig?
Jag kände det här inne.
Som en liten viskning.
De flesta glömmer julens magi
och hur den får dem att känna att allt är möjligt.
Kommer jag att glömma, som mina föräldrar?
Vuxna har svårare att tro på saker de inte ser,
men en dag kommer du att göra världen till en bättre plats.
Jag minns inget av det här.
Du vet hur det är.
Ängladammade du mig? Jag var ju en liten pojke.
Det är nog därför jag är usel på matte.
Varför berättade du inte det här?
Att tro är att se.
Okej. Så var är vi nu?
Vad är det här, juliversums klubbhus?
Sluta kalla det så.
Titta! Sankt Nicholas av Myra.
Jag tycker inte att det liknar mig, men vad gör man?
-Bernard. Vad är det här? -Lyssna bara.
Det har aldrig handlat om gåvorna, utan om att ge!
Sankt Nicholas föräldrar dog.
Han blev rik, men gav bort sina pengar
-till att hjälpa de fattiga… -Jag berättade väl min historia?
I alla fall, livet var svårt på den tiden.
Föräldrar kunde inte alltid dölja världens hemskheter för barnen,
så jag kom på sätt att ge tillbaka med mat och godis.
Små glädjeämnen.
De små sakerna i livet.
Du gav dem vad de behövde.
Hopp.
Om du ursäktar har jag leveranser att avsluta.
Ska du redan gå?
Jag har aldrig varit borta, Scott.
Jag lever genom dig.
Minns att det handlar om att ge.
Givandet.
Wow.
Ingen stor grej, jag mötte bara Sankt Nicholas,
och sen försvann han i en rökpuff som på en Elton John-konsert.
Ja, han är imponerande.
Han har introducerat sann magi i världen.
Och ur den magin kom Jultomten och tomtenissarna,
-eteriska varelser… -Wow.
…som tog vid där han slutade.
Eteriska?
-Jag undrar, är jag eterisk? -Nix.
Du är en mänsklig man med många fel och brister.
Varje jultomte väljs ut för att möta sin tids utmaningar.
Under mina sista år blev teknologi den nya magin.
Jag tänkte att bara en människa kan möta de nya utmaningarna.
En speciell människa.
Klausulerna skapades för att guida dig.
Jultomteklausulen, Tomtemorklausulen, allihop.
Hade jag vetat skulle vi haft "Prata mindre-klausulen".
Vänta lite. Jag är här på grund av en olycka.
Jag såg dig halka av taket och ramla ner.
Tror du att nån som ropade "hej!" fick mig att halka till?
Jag är Jultomten!
Jag har varit på miljontals tak.
Jultomtar ska inte halka ner från tak. Det vore hemskt.
Men vänta, var jag den första människan att bli jultomte?
Jag trodde att en människojultomte kunde ha sin familj på Nordpolen,
så att barnen kunde ärva magin därifrån
och göra så att äran
blir mindre upp till pompösa eteriska varelser.
Mina barn har inga magiska krafter.
Är du säker på det?
Har du visat honom?
Visat honom vad?
Jag har en plan, Papai. Tack.
Ge honom ett ögonblick att ta in juliversum.
Förbaskat, nu säger jag det också.
Visa Nordpolen.
Betty, jag blir ledsen av att se dig göra leksaker som en vanlig tomtenisse.
Inga tomtenissar är vanliga, Pontoon. Det är lugnt.
Jag har till och med gjort en lastbil.
Vad är det för fåniga leksaker?
Cody Pugh bad om en lastbil.
Cody Pugh.
Han har inget Now-konto hos oss.
Jag vet. Han skickade önskelistan med posten.
Posten? Skrev han den 1987?
Vi måste fortfarande leverera julbeställningarna.
Som i "genom skorstenen" och "ho ho ho"?
Nej, det ingår inte i vår vision längre.
-Men vad… -Det finns inga men.
Jag är Jultomten, jag bestämmer.
Det här är inte jul.
Du får inte tänka så.
Tappar du hoppet försvinner du.
Man kan vara hur ledsen man vill bara man har en sån här.
Tomtenissarna försvinner. Varför tog du inte tag i det?
Förstår du inte?
Allt beror på julstämningen
som härrör från gamla goda Sankt Nicholas.
Jag trodde att jag gjorde det rätta. Jobbet började bli svårt.
Jag trodde att det var jag.
Jobbet har alltid varit svårt.
Jag har levererat julklappar under torka och kolonisation.
Prova medeltiden.
Det är väl inget. Jag hade 30-talet, andra världskriget, Vietnam,
och Star Wars Holiday Special.
-Vilken idiot jag är. -Nu börjar det likna nåt.
Jag måste tillbaka till Nordpolen.
Äntligen. Vi började ångra att ha gett en människa så mycket makt.
Ja, människor är alltid en besvikelse.
Får jag säga en sak?
Nej, för det blir elakt. Det blir det.
Ingen av er har varit lätta, okej?
Alla trodde att ni visste hur man bäst skötte det, men det gjorde ni inte.
Och tomtenissarna fick alltid göra allt.
Jag var emot Scott-experimentet ända från början.
Jag sa att det skulle bli elakt.
Anförtro magins öde till människor?
Det lät som världens undergång.
Totalt apokalyptiskt.
Har du en slutpoäng?
År efter år väntade jag på att Scott Calvin skulle sluta.
Att han gav upp. Men han bara fortsatte.
Pojken som ville ge folk vad de behövde,
så att de kunde tro.
Ni kanske har valt honom till jobbet,
men Scott valde själv att bli Jultomten.
Den bästa jultomten nånsin.
Jag har inte varit med på ett tag,
för jag gifte mig med en människa.
Ser man på.
Vanessa Redgrave. Hon är 85 år.
Vår åldersskillnad är flera hundra år, men vi har ändå saker att prata om.
-Det är ett bra par. -Gratulerar.
Okej. Klockan går.
Den kommer att ta dig tillbaka till Nordpolen.
-Jag måste bara hem först. -Jag vet, gå ut samma väg som du kom.
Du är irriterande som alltid.
Detsamma säger jag till dig.
Kom här.
Otroligt att du gifte dig med en Oscarsvinnare.
Hälsa henne från mig. Jag måste iväg.
Jag med.
Bra. Nu rusar jag.
Krampus, gör du nåt nytt med hornen?
Tack för att du såg det.
Vänta. Scott?
Vad händer? Var är Bernard?
Angående det. Ni anar inte vart jag ska.
Utan nöje måste jag meddela att om julstämningen sjunker ytterligare
kan leveranssystemet sluta fungera helt.
Du sa att du kunde driva det med vetenskap.
Med huvudsakligen vetenskap och en gnutta magi.
Gör mer magi då.
Jag kan inte bara göra magi.
Folk måste tro på magi, på julen.
Jag är förvånad att systemet fungerar alls!
Det måste finnas en magikälla i Nordpolen. Jag…
Jag vet bara inte var den är.
MAMMAS JULMIX
Wow.
Jag pyntade åt mamma.
Julen var hennes favorithögtid.
Hon sa att hon ville spara julkänslan
för att använda den andra dagar när man är nere.
-Jul varje dag! -Just det!
Tänk om hon hade fått se det bli verklighet.
Hon ser oss, pappa. Hon vet.
Julpynt.
Det är juli, men jag behövde det.
De är perfekta.
Hur känner du dig?
Trött, ledsen, arg, glad…
…tacksam…
Din lilla flicka försökte hålla sig vaken för din skull.
Jag är ledsen.
Lova mig att du ger Grace ett bra liv.
Kom igen, jag ger henne allt.
Pappa.
Om Jul varje dag ska göra folk glada,
varför är alla här så ledsna?
De är inte ledsna,
men också bra förändringar kan vara svåra först.
Men det blir bättre än förut. Du får se.
Vad sägs om en marshmallow?
Åh nej.
De har inte de av marshmallows längre.
För att göra en lång historia kort,
jag gick i pension för tidigt och anlitade fel kille. Jag måste tillbaka.
Vi som äntligen skulle fira jul ihop.
Jag lovar att vi gör det nästa år.
Men vi har ett liv nu och barnen älskar det här,
och jag har slutligen ett namn.
Rektor Carol!
Jag älskar det här med, men som jag sa
har jag vistats en tid i juliversum.
Vilket fult namn.
-Juliversum. Säg det, det är vackert. -Nej.
Juli… Ännu värre andra gången.
Det skulle heta Tomteland eller Tomte-lanta.
Eller "Tomtopolis"?
-Ja! -Visst, men "Julopotamien"?
-Jättebra! -Utmärkt.
Inte alls, det har för många stavelser…
Kom igen, det handlar om att Simon förstör julstämningen.
Jag har känt att nåt var fel, men trodde att det var sura uppstötningar.
Konstigt, jag med. Vet du vad mer?
Jultomtarna i juliversum sa
att eftersom ni är födda på Nordplen
kan ni ha magiska krafter.
Vi?
Det var deras förhoppning
med den första och enda människofamiljen på Nordpolen.
Vänta, det har du aldrig sagt.
Alla klausulerna var skapta för oss.
Så jag var den första Tomtemor?
Jag frågade inte.
Självklart inte.
Så du menar att
vi var den första människofamiljen på Nordpolen.
Att vi var särskilt utvalda den gången.
Det förändrar allt. Då måste vi tillbaka.
Nej, det är för farligt.
Tomtenissar försvinner spårlöst. Ni får inte…
Försvinner tomtenissar? Du skulle ha tagit ansvar!
Nej, vi är delaktiga. Vi måste åka.
Okej, låt mig tänka.
Gå och packa, jag tänker ut en plan.
-Du har rätt. -Okej.
-Vad ska vi ta med? -Vi är strax tillbaka.
Vem vill ha glass?
Jag har inte ätit nån,
några kartonger var urslickade.
Kom hit. Hör på.
-Jag vill inte att familjen hör. -Okej.
Vi ska till Nordpolen och stoppa Simon.
Så ska det låta.
Hemma. Det är så tyst.
Var är renarna?
Jag vet inte, men de lämnade en julklapp åt mig.
Snyggt landningsställe, Orb.
Vi måste få med oss alla som är kvar
och få ordning på Simon, okej?
Bli inte arg, men jag behöver Betty.
Jag har insett att hon är viktigast i mitt liv.
Det har varit konstigt att vara bara jag så länge.
Vi ses sen.
Jag tar lite godsaker från köket!
-Blir ni varma nog nu? -Jadå. Tack.
Men var är pappa?
Var är han?
Han har nog redan åkt.
Jag ska döda honom.
Mamma, du kan inte döda Jultomten,
för då skulle du bli jultomte, och hur skulle det bli?
-Hej. -Hej.
Hej, Riley.
-Det ska bli kul att spela spel. -Hej.
Men jag hoppas att det inte blir Vända fåret.
Det spelet gjorde att mina föräldrar skildes.
Åh nej. Men nåt har hänt så vi kan inte spela ikväll.
Det gör inget.
Underbart.
Jisses, Sandy, vilken fin kjol! Var har du köpt den?
Såg den, beställde den, och borde vara här när som helst.
Va? Hur då?
Det är ju Jul varje dag med EverythingNow!
Med Now-konto trycker man bara på Snabbleverans och pang…
Den är här.
Jul VARJE DAG Snabbleverans!
Tack, drönaren.
-Jag går och provar den. -Visst, gör det.
Hon blir skitsnygg i den.
Jul varje dag?
Det är så han förstör julstämningen.
Och varifrån kommer alla drönare?
Och hur kom de hit så snabbt?
Genom hålet i himlen.
-Jag ser inget hål. -Vad?
Där är en krusning på himlen, som en virvel.
Det är därifrån drönarna kommer.
Okej.
Han kan se vad pappa ser.
Vi måste tillbaka till Nordpolen och hjälpa pappa.
Om vi bara kunde åka tillbaka genom virveln.
Jag har en idé, men du tror väl att jag är galen.
Älskling, det ordet betyder inget längre.
Betty? Doktorn? Hazel?
Pudding?
Gås?
Bob?
Crumpet!
Noodle? Percy?
Peppermint?
Nougat?
Beans?
Churro?
Vad vackert, Grace.
Tack.
Det börjar bli så tyst här.
Är det sant att tomtenissar försvinner?
Ja.
Kommer de tillbaka?
Tomtenissar föddes ur julstämning.
Och den är inte lika stark som förr.
De kan vara borta för gott.
Jag vill hjälpa till. Jag saknar Edie.
Du måste bara tro.
Tro med hela ditt hjärta och din själ på julen och allt som är gott.
Det är hemligheten.
Jag tror, Betty. Jag säger åt pappa också.
Han vill säkert hjälpa till.
Det tror jag säkert.
Jag återgår till arbetet.
Betty?
Raring?
Jag måste åka bort ett tag,
och kan inte säga vart, och vet inte heller när jag är tillbaka.
Wow. Du är precis som alla andra killar.
Inte alls, jag lovar, men jag kan inte säga mer nu…
Vilka andra killar, förresten?
Säg sanningen bara, vad det än är. Du är skyldig mig det.
Okej.
Pappa är, eller var, och kanske blir igen, Jultomten.
Jag och min familj måste åka till Nordpolen och rädda julen.
-Adjö. -Vänta.
Jag förstår om du aldrig mer vill prata med mig,
men gör mig en tjänst, okej?
Var vaken på julnatten,
och klarar jag och min familj oss igenom det här
kommer Jultomten ner i din skorsten och du får se att det är min pappa.
Jag tror inte på Tomten, så varför skulle han komma ner i min skorsten?
För att ge din lillebror Loke Funko Pop som han vill ha.
Hur vet du vad han vill ha?
Jag vet inte… Jag bara vet.
Stopp! Inkräktare!
Lugn, Gary. Det är jag, titta.
Hör min röst.
Du ser hemsk ut.
Jag vet. Alltså, julen är i fara.
Jag vet att du är lojal mot Simon nu, men jag behöver din hjälp.
Den knäppgöken? Knappast.
Utmärkt. Okej.
Vi behöver alla som jobbade på leksaker.
Jag är den enda som är kvar, chefen.
Då så…
Jag sa åt dem att ha foliehattar för att inte försvinna,
men de skrattade åt mig. Här är jag nu, till din tjänst.
Jag är glad att du är med. Jag behöver din hjälp.
Du känner mig.
Jag gör allt för att hjälpa dig rädda julen.
Okej, kom då.
Nu? Jag har chokladrast.
Gary, ställ ner den.
Butter, tänk om jag sa att du kan flyga som Tomtens renar?
Nej.
Alla djur kan flyga, om de bara tror att de kan.
-Hon kan inte mena allvar. -Cal, var inte så negativ.
Det är jag inte. Hästen är det.
Hon tar livet av oss. Jag får inte dö innan min första kyss.
Jag tror på Sandra, och er båda.
Fina sista ord, mamma.
Vi måste hitta Simon och prata honom tillrätta.
Han är inte samma Simon du kände.
Tydligen inte. Han behöver en dekoratör. Vad är det här?
Så hemsk kan han inte vara. Han har ju en fin gran.
Glittret sitter lite snett bara.
-Vad nu! -"Rör inte", skulle jag säga.
Och ändå gjorde du inte det.
Inkräktare! Inkräktare!
Just det, jag glömde berätta om de tokstollarna.
Skjut inte, vi är obeväpnade.
Att jag lät mig luras av tomtefällan.
Jag med. Särskilt som du inte är Jultomten längre.
Jag undrar om tomtenissarna försvann eller har rymt från dig.
Okej. Redo?
Att dö? Varför inte?
Ja, älskling.
Jag pratade med hästen.
Det verkar vara en dålig idé.
Jag peppade Butter lite, men han går inte på det.
Vad finns att inte gå på?
En vanlig häst som flyger oss genom ett hål i rymden bara Cal ser.
Samma Cal som inte klarade sin uppkörning
för att han inte såg alla orangea koner.
Kom igen nu!
Kom igen, Butter. Du klarar det.
Sandra är tydligen bättre på att köra släde än jag,
men vi borde kanske ha haft en plan B?
Hon är jätteduktig. Det går bra, älskling.
Herregud.
Är cellen verkligen nödvändig, Simon?
Jag har kommit tillbaka för att rädda julen.
När det är klart kan vi två sitta ner och prata.
Jag kan ge dig några tips om jultomte-uppförande.
Världen behöver inte din gammaldags jultomtestil längre.
Men människorna behöver tro, för julstämningen dör ut.
Hur kan julstämningen dö ut om det är jul varje dag?
Vilken tänkare!
-Staket! -Okej.
Butter, nu flyger vi. Kom igen, nu!
Butter! Du är bäst!
Ja!
Du klarade det! Jag visste det.
Cal, var är öppningen?
Cal!
Cal! Öppna ögonen!
-Oj, det händer. -Ja.
-Japp. -Okej.
-Flyg högre upp. -Okej.
Till höger, och högre. Rakt fram.
Högre! För högt! Där.
-Det är för farligt, vänd om! -Vad?
Jag kan inte! Den drar in oss!
Inkräktarvarning. Inkräktarvarning.
Vad nu?
Vi har ont om tid. Titta.
Var har du fått den ifrån?
Vänta lite.
Det klotet kunde ha fått ut oss.
Jag vet.
Så vad sitter du inne för?
Baserad på karaktärerna skapade av LEO BENVENUTI & STEVE RUDNICK
i filmen "THE SANTA CLAUSE"
Undertexter: Madeleine Person