Vad tror du egentligen betyder nåt?
Det är mycket som betyder nåt.
Som vad då?
Vi.
Tretton. Fjorton.
Vuxen. Död.
Det var fucked up.
Vi hade precis börjat i åttonde klass-
-och vi visste allihop att vi skulle bli nåt.
För något var lika med någon.
-Läget, Agnes? -Hej.
...hela sommarlovet. Är inte det najs?
Kom nu, Gerda.
-Hej, Hans. - Back to school.
-Skorna är fucking nice. -Tack.
För att komma igång har jag laddat upp frågeformuläret på vad ni kan bli.
-Vi brukar börja med brännboll. -"Brukar" är dött.
Inget blir som det brukar vara. Som studievägledaren förklarade-
-kan formuläret användas för att fokusera på vad ni vill bli-
-och ge er idéer till hur ni kan bli det.
Men hur ska vi presentera oss själva? Våra starka sidor?
Vad är din styrka?
-Tänk. -Och om man inte har en?
-Hur vet jag vad jag vill? -Det här betyder ingenting.
-Varför ska vi fylla i det, då? -Det är ett krav.
-Du sa att det inte betydde nåt. -Nej, och det är inte så farligt.
Det är för att göra oss till en del av systemet, så ingen gör nåt extremt.
-Fyll i dem, så att vi kan komma igång. -Inget betyder nånting.
Och när inget betyder nånting, är det inte värt att göra.
-Pierre Anthon! -Vad fan var det som precis hände?
-Det är typiskt honom. -Han är så efterbliven.
Det är sjukt.
Det hela började den dag som Pierre Anthon gick ut från skolan.
Han startade nånting.
Och om de vuxna hade pratat med oss om det-
-hade det kanske inte gått så snett som det gjorde.
Vad gör du?
Ingenting.
-Så du sitter bara där uppe och glor? -Ja.
Är det verkligen inte nåt som betyder nånting?
Nä.
Okej, så när kommer du ner?
Ser ni inte? Det är ett spel vi alla spelar. Vi är kopior av kopior.
-Jag är inte en kopia av nåt. -Jo, du hatar bara att det är så.
Du tror att du är unik, men det är du inte.
Sofie, om några få år är vi alla ändå döda.
Döda och borta. Glömda. Ingenting!
Pierre Anthon gick från skolan och sitter uppe i trädet.
Jaså, är det där han är?
-Han kan inte lämna skolan. -Han kommer ner. Det brukar han göra.
Hej, vännen. Jag hinner inte hem. Yogan har ändrad tid...
-Skulle vi inte äta tillsammans? - Du kan följa med. Så kan vi äta...
Hur många gånger måste jag säga att jag hatar yoga?
Sofie, vänta!
Ta på dig den här.
Det kommer en journalist och gör ett reportage om min kampanj.
-Gumman, helt ärligt. Jag är säker på... -Jag tar inte på mig den.
Jag ser vår stad som en familj. Det är samma värderingar som gäller.
Precis som hos oss.
Att lyssna på varandra och se till att alla gör sina röster hörda.
-Nej, låt bli det. -Ja.
-Jag tänker att det räcker. -Ja.
Bra, vännen.
Vi började förstå att allting handlade mer om-
- hur det såg ut än om hur det var.
Den ena dagen var den andra lik.
Och även om vi såg fram emot helgerna, var de ändå alltid en besvikelse.
Och så blev det måndag igen.
-Pierre Anthon sitter i ett träd. -Vad fan sitter han i ett träd för?
-Han kanske är deprimerad. -Det ser ut att smitta.
Ja, som masspsykos och skolskjutningar.
-Seriöst? -Han är lite off i huvudet.
-Varför stenar vi inte honom bara? -Nej, nej.
Varför skjuter vi inte honom bara? Min mamma har ett jaktgevär.
Ko-ko, nu kommer vi!
Knack-knack, är det nån hemma?
-Läget, Pierre? -Varför sitter du där som en fjant?
Ni borde testa det.
-Du kan inte sluta gå till skolan. -Vad är du rädd för?
-Jag är inte rädd för nåt!
-Du ljuger. Alla är rädda för nåt. -Tänk på temperaturhöjningen.
-Ni är rädda för ingenting. -Vad pratar du om?
Vi låtsas som om det som är viktigt inte är viktigt, och tvärtom.
Vad fan menar du?
Vi försöker överbevisa oss själva om att vi är nåt...eller nån.
Är det inte så, Agnes? Vi är kopior av kopior.
Vi är inga fucking kopior av nåt!
Vi delar 99 procent av vårt DNA med schimpanser!
Vi är så dumma!
-Håll käften! -Ja!
Vad fan vill du?
Sluta nu. Sluta!
Pierre Anthon var inne på nåt.
Han hade förstått nåt som vi inte förstod.
Även om vi inte ville erkänna det för oss själva eller varandra...
...så började vi tänka på det han sa.
Jag förstår att livet kan vara tufft emellanåt.
-Du förstår ju inte nåt. Ingenting. -Jag har också varit 14 en gång.
Jag stöttar dig i att du vill ta reda på vad som händer inom i dig.
Om ni slår ner Pierre Anthon från trädet-
-motsvarar det att hoppa från tremeters- svikten ner i en pool utan vatten.
-Det överlever man inte. -Låt honom vara.
Har ni hört talas om inre blödningar?
Det var det som hände din bror, va?
-Slog inte han också huvudet? -Shit, var det så?
Elise!
Jag miste också en bror förut.
Han blev bara en månad gammal.
Det är det inte många som vet.
God morgon.
Lyssna. Pierre Anthon kommer inte till skolan de närmaste dagarna.
Han är sjuk i huvudet. Han har en diagnos.
Hans, du vet så väl att vi inte talar så till varandra eller om varandra.
Vad är det för fel med er?
-Ingenting. -Vad sa du, Agnes?
-Ingenting. -Ingenting?
Vad är det?
Ingenting. Jag sa precis det till dig.
Om du lever tills du är 80, går det åt 30 år till att sova-
-och 7 år till att försöka somna och 14 år till att arbeta.
Ytterligare 12 år framför en skärm och 4,5 år på att äta.
Städa, laga mat, passa egna barn. Det är 11 år.
När man summerar det, är det 9 år som man kan leva det liv som man vill.
Och då lägger man de 9 åren på att låtsas som om man är nån eller nåt.
Det finns alltid nån som är bättre. Klokare och finare.
Håll tyst. Jag ska bli den bästa fotbollsspelaren.
Jag blir en berömd designer. Det kan du inte sabba.
Nej, det ska jag inte.
Du sabbar det själv. Du satsar allt på att folk ska gå i dina kläder.
Du blir berömd utåt, men inuti är du tom.
Han har rätt. Life sucks.
Det är sant.
Vet ni vad som händer med Danmark när polerna smälter? Nästan helt borta.
-Kan vi inte prata med Eskildsen? -Han skickar oss till skolpsykologen.
-Våra föräldrar, då? -Nej, vi säger det inte till nån.
Vi kan visa honom att det finns nåt som betyder nåt. Nåt äkta.
-Hur skulle vi göra det? -Vad har du tänkt dig?
Vi samlar nåt som betyder nåt för oss, och så kan vi visa honom det.
Jag tycker att du underskattar dina styrkor, vännen.
"Vad är dina styrkor?" "Att designa kläder och mode."
Du är också bra på tal. Matematik är också kreativt.
Hallå, Elise! Vart ska du med den där?
-Mamma vill inte att du rör hans saker. -Vad vill hon, egentligen?
-Hon gör sitt bästa. -Jag också.
Det har gått nästan sex månader.
-Sjukt! -Jag lyckades.
Lägg av, vad coolt!
-Titta. -Ett nytt partyställe.
Posta inte det där.
- Sorry. -Vad fan gör du?
-Får vi över huvud taget vara här? -Nej, men det är vi ändå.
-Du ska väl inte hänga dig, Otto. -Helt sjukt.
Vi måste bara hålla det här hemligt.
Okej. Vi lägger det här.
Sofie, vill du börja?
Det räknas inte. Du har inte lekt med det sen du var fem.
Min pappa gav det till mig.
-Marie... -Det är en brudbukett.
Hur lång tid var de gifta?
Hur lång tid var dina föräldrar gifta?
Ligger inte din pappa med hennes mamma?
-Det är inte sant! -Slappna av. Shit...
-Den har du inte spelat på på flera år. -Vad har du med dig?
-Vad har ni tagit med er? -Nej, sluta med det där.
Frederik, vad har du?
-Du då, Otto? -Ett fiskespö, så klart.
Hussain?
Rose, du då?
Carl... Har du tagit med dig din Bibel?
Seriöst, det där är en hög med skit.
Sofie har rätt. Det måste finnas nåt, som betyder mer för oss.
Vad har du tagit med dig?
Det här. Det var min mormors och sen min mammas, och nu är det mitt.
-Varför använder du inte det? -Det ska jag.
Varför inte dina gröna sandaler?
-Det är 24 karat guld. -Du borde lägga dit dina sandaler.
-Eller är det kanske också din mammas? -Agnes, ta av dig dem.
Glöm inte att det var din idé.
Okej, så vi väljer åt varandra. Är det den nya regeln?
-Japp. -Ja, det är det.
Okej.
Bra. Då är det jag som väljer nästa gång.
Agnes!
Agnes, vänta!
VI ÄR INTE KOPIOR AV NÅT
Om jag kommer ner, blir jag inte kastad åt vargarna. Jag blir en av dem.
Precis som du.
Studievägledaren tittar på dem. Sen får ni en chans att träffa henne igen.
Ska läkares och advokaters arbete tas över av robotar?
-Ja. -Vad ska vi göra då?
Ja, bra fråga.
Om du hjälper mig att ta reda på vad som betyder mest för Gerda-
-så hjälper jag dig när det blir din tur. Okej?
Kom nu.
Här.
Nej...
-Det är inbrott. -Nej, du visade mig var nyckeln finns.
-Jag ringer till polisen. -Vad är det som pågår här?
-De bröt sig in. -Skulle inte du på handboll?
Hur ofta måste jag säga att du ska ta handduken från buren före skolan?
-Din hamster, Gerda. -Vad är det med den?
-Den betyder verkligen nåt för dig. -Han överlever inte där.
-Självklart gör han det. -Du borde inte ha bett om sandalerna.
Hej... Hej.
-Vad betyder en dum hamster? -Han är en guldhamster.
-Agnes vill döda honom. -Det är väl klart att jag inte vill!
-Det kommer du. Vill du vara en mördare? -Nej.
-Försiktigt. Helvete! -Det är inte sant!
Spring efter den, Otto!
-Jag har den! -Försiktigt, Otto. Akta!
-Nej, lägg av. -Hans hjärta slår så snabbt.
-Vad bra. -Så, ja.
Hamstern vill inte vara hos sin ägare.
Det var inte roligt. Lugn.
Gerda, kom. Det är du som ska välja.
Frederik.
Så klart. Det är inte mitt fel att din pappa drog.
-Jag vill ha skolans flagga. -Det är bara löjligt.
Vi kan be om vad vi vill.
Frederik smet alltid undan, eftersom hans pappa var rektor.
Och nu hade Gerda fått nog.
Både av Frederik och av hans pappa.
Så där.
-Frederik, för fan! -Kom igen.
-Frederik, Frederik, Frederik! -Jag gör det inte.
Jag gör det inte. Släpp mig.
Låt bli nu! Jag tänker inte stjäla nån flagga.
-Vad händer här, då? -Låt bli.
-Hejsan. Trevligt att se er. -Detsamma.
Jag har tittat på era studieval. Gå ihop två och två.
Så ses vi och talar om det.
-"Försäkring och redovisning"? -Den föreslår att jag blir lärare.
Jag berättar inte för mamma om det här. Inte för pappa heller.
"Ska vi inte följa efter Frederik hem?"
Bu!
Vi fångar dig, Frederik!
Följ efter honom!
-Okej? -Jag gör det inte.
Jo, annars säger jag till din mamma att din pappa kommer till oss.
-Det gör han inte. -Hur vet du det?
Jag hjälper dig, Frederik, men då ska du också välja mig.
-Det är väktaren av Danmark. -Otto, nej!
-De försökte att få bort mig. -Flaggan är gammal.
-Men nu är vi "danne-bros". -Filma inte.
Kom då, Frederik!
- Är ni med? - Frederik ville förödmjuka Otto.
Han bad honom om en nakenvideo till högen, men Otto tyckte att det var kul.
Tack för utmaningen.
Sen var det Ottos tur. Han hade bestämt sig för att hjälpa Elise.
Jag vill se den igen. Är det din kuk? Den är större än jag trodde.
Han kommer att bli stor på homosajterna.
-Okej. -Vad då?
Jag vill...
-Jag vill ha Elises lillebror. -Han är ju död.
-Vi gräver upp honom. -Du är sjuk i huvudet.
-Det får man inte. -Nej, men vi gör det ändå.
Meningen med högen är att offra nåt som betyder nåt för en. Det gör han.
-Gör han inte, Elise? -Jo, det gör han.
Otto har rätt. Han betyder verkligen nåt.
Vi ska vara fyra. Elise ska vara där. Jag anmäler mig frivilligt.
Ni andra drar lott.
Seså.
Jag gör det inte, Agnes. Jag vägrar.
Okej. Det är alla de korta som följer med.
Johan och Agnes.
-Jag kommer också. -Nej, det gör du inte.
Du kunde ha anmält dig. Då hade vi inte dragit lott.
Seriöst? Agnes...
Vi ses ikväll. Prick klockan tio.
Kommer du inte ner? Vi kan gå hem till mig.
Så blir vi kära i varandra. Och så blir vi ihop.
Men så har vi vårt första gräl.
Och så försvinner kärleken.
Och vi separerar.
-Så behöver det inte vara. -Det är så det är.
Igen och igen, tills vi bara ger upp och gifter oss med nån annan.
Elise, är du säker på att du vill göra det här?
-Du behöver inte göra det. -Du kan ge bort dina hörlurar.
De betyder också mycket för dig.
Det är okej.
Agnes, du går dit och håller vakt.
-Om nån kommer, så busvisslar du. -Jag kan inte busvissla.
Skrik då, Agnes. Gör nånting.
Kom igen.
Var riktigt försiktiga, så det inte händer honom nånting.
Vi ska respektera honom.
-Försiktigt. -Fan, vad obehagligt.
-Knuffa på. -Försiktigt.
-Kom igen. -Se upp.
Okej, en gång till.
-Shit! -Vad är det, Agnes?
-Jag trodde att vi var upptäckta. -Det är Askepot. Hon håller till här.
-Sofie, vad fan gör du här? -Bara fortsätt.
-Håll i! -Jag håller i den här.
Nej, Askepot. Du ska inte följa med.
Som om att gräva upp en kista betyder nåt.
Det gör det.
-Det betyder nåt för Elise. -Det är dumt och barnsligt.
Sofie, sluta. Sluta, Sofie! Sofie, sluta!
Sluta.
Här.
Det är min mammas.
Tack.
Den är verkligen liten. Tycker ni inte det?
Vill du att vi ska göra nåt?
Vi kanske kan sjunga en sång.
Solen är så röd, mor och svart ser skogen ut
Nu är solen död, mor och dagen tagit slut
Ute tassar räven, mor Lås till för natten lång
Och kom och sätt sig här hos mig
Och sjung en liten sång
-Tänk om Elise är påkommen. -Det är hon inte, okej?
Då hade hon skrivit.
Hon kommer säkert strax.
Jag försöker igen.
Vad är det?
Om det är Pierre Anthon ni tänker på, så glöm det.
Jag har talat med hans pappa. Han kommer snart ner. Sätt er.
Var är Elise?
Elise?
Elise...
Vi förstår om du har berättat för din mamma och pappa om kistan.
Det har jag inte.
Min mamma är inlagd igen.
-Tänk om Elise har skvallrat? -Det har hon inte.
-Hur vet du det? -Det vet jag bara.
Hon är säkert gripen och fastlåst i en stol.
Vi borde gräva ner kistan igen.
Jag vill ha Maries hår.
Och du gör det.
Elise och Marie, som annars var bästa vänner-
-hade inte talat med varandra sen Marie blev ihop med Hussain.
Hussain!
Förlåt.
Rose...
Jag vill ha din bönematta.
-Vad är det med er, egentligen? -Hussain, lugn! Slappna av.
Ursäkta, men är Hussain sjuk?
I sin själ, ja. Han är sjuk i sin själ.
-Kommer han inte till skolan? - Inshallah, Agnes.
Inshallah.
Det finns många frestelser som kan fördärva oss...
...som gör att livet kan kännas meningslöst...
...som utmanar våra hjärtans renhet.
-Vad skriver han? -Hussain vill ha din cykel.
Elise har precis gett bort sin lillebror. Helt ärligt.
En cykel?
-Nu tycker jag att vi slutar. -Just när det är din tur?
-Du har inte gett nåt heller. -Ingen har bett mig.
-Varför inte, tror du? -Varför är du så barnslig?
Idiot.
Typiskt Hans.
Det har hänt nåt förfärligt.
Nåt alldeles meningslöst.
Vem skulle göra nåt sånt?
Vem skulle stjäla skolans flagga?
Det är symbolen för vår nation. Det vi samlas kring i goda och dåliga tider.
Det är vårt land! Allt det som gör oss till en bättre version av oss själva.
Jag sätter på kallt vatten.
Så där, ja.
Vad gör du, Frederik?
Jag väntade på er.
Jag trodde...
Vi måste lämna tillbaka den.
Mina föräldrar började gräla om flaggan. Mamma låste in sig, och pappa gick.
Jag vet inte om han kommer tillbaka. Jag vill inte att de skiljer sig.
Var tror du att min mamma tror att min hamster är?
-Låt honom gå. Hans, låt honom gå! -Vad fan gör ni?
Ta det lugnt.
Okej, vad väljer du?
Din oskuld.
-Det kan du inte. -Får man inte be om allt?
Inte det!
Varför betyder Sofies oskuld mer än min cykel och Maries hår?
Ja, det tog mig hela...
Det växer ut igen!
Jag tycker att hon ska göra det.
Sofie...
Stanna! Om Sofie inte ger bort sin oskuld-
-så skvallrar jag om kistan.
Om du gör det, så dödar jag dig.
Mamma är inlagd igen. Om hon får höra det, vet jag inte vad hon gör.
Alla andra har fått vad de bad om. Varför skulle inte Hans det?
-Agnes, för fan! -Sluta!
-Jag gör det. -Agnes!
Lugn, Agnes.
Sluta. Du behöver inte göra det.
Så vad gör du nu? Vet du över huvud taget hur man...
Ja, det gör jag.
-Kom, Johan. -Varför jag?
Jag trodde att du ville det.
Jag följer med in. En ska hjälpa Sofie.
Jag gör det. Jag ska hjälpa dig.
Sofie, jag menar det! Låt bli.
Förlåt mig.
-Kom igen. -Ta det lugnt.
-Du sa att du gärna ville. -Låt bli.
Eller hur?
Kom igen.
-Låt bli. -Kom igen.
Snälla...
Aj...
Du måste hjälpa Sofie!
Johan, Hans och Elise...
De tar Sofies oskuld!
Du är den enda som kan stoppa det.
Jag stoppar inte nåt. Det betyder ju ingenting.
Sofie!
Mår du bra?
Varför skulle jag inte må bra?
Du får fråga hur det var.
Hur var det?
Du borde också testa det.
På sätt och vis kan vi inte prata om det förrän du också har gjort det.
Vem tycker du att jag ska välja?
Snälla, inte jag.
Jesus på korset. Han i kyrkan.
Är du med?
-Åh, shit! -Fan!
-Ja... -Åh, den är tung.
Lägg den ner.
Shit!
-Hej. Vet ni var Elise är? -Nej.
Agnes, vet du var hon är?
-Vad är det ni har på cykeln? - Vi vet att det är en tuff tid för er.
Vi ska hjälpa er att hitta Elise.
-Inte sant? -Jo.
Hon har det bra. Bättre än hon har haft det på länge.
-Är det inte så? -Jo.
Holy Moses, det var nära.
Varför tog det så lång tid?
Du har rom med dig, va?
-Har hon? -Fram med den, Sofie.
-Seså. -Du sa att vi skulle festa.
-Ja, lugn. -Titta på hunden!
Nej! Hunden pissar på Jesus!
Askepiss!
Sluta! Det har redan gått för långt.
Åh, vad bra!
Skål!
- Fuck, Jesus! -Ja!
-Kom igen, Hussain! -Kom igen. Drick.
Kom igen, Agnes!
Yeah! We're the best, fuck the rest!
Agnes?
-Hon säger att... -Mår du bra?
Mår Sofie bra? Det kanske inte spelar nån roll heller?
Hon säger att vi inte kan prata om det, förrän jag också har testat det.
Så...
Vad snackar du om?
Hej.
Du kan bara sätta dig ner.
Kan du åtminstone inte bara ge mig en kram?
Du då, Carl? Din tur till att välja.
-Det är inte kul! -Lugn, lugn!
Jag vill ha Askepots huvud. Askepots huvud.
Vi ska döda hunden.
Rose tål inte synen av blod, så det betyder nåt för henne.
Vill du att Askepot dör?
Rose!
Tänk på vad vi andra har gett till högen.
-Det är ett fucking liv som avslutas! -Det är inte en människa, utan en hund.
Hon är dessutom gammal.
Elise! Johan!
Hej.
Kom här. Kom här. Varsågod. Kom.
Ja, kom igen. Kom igen, spring!
Spring iväg med dig! Om du stannar här, så dör du.
Du vet att det inte finns nåt som du inte kan säga till pappa och mig.
Rose, kom ut, så att vi kan prata om det. Det är inte så farligt.
-Hej. -Jag kan prata med henne.
Vill du det?
Men det är bäst om vi är ensamma.
Va? Ja, självklart. Ja, tack.
Agnes? Är du också här för att hjälpa Rose?
För det är jag.
Nån måste ha låtit dörren stå öppen.
Kom, Askepot.
Kom.
Du lovade att jag inte skulle göra det.
Det ska du inte heller. Jag gör det.
Kan jag gå nu?
Ta på dig den här.
Det finns inget att göra, Agnes.
Ta på dig den nu.
Sofie!
Sluta!
Sofie, sluta nu!
Sofie sa att om jag...
Vad sa hon?
Om hon hjälpte mig, skulle jag be om Johans finger, okej?
Va?
Hjälpte du Rose, så hon kunde be om Johans finger?
Gjorde du det?
Vet du vad han gjorde med sitt finger?
Vet du det? Gör du det?
Agnes!
Nej!
-Släpp nu! -Det är din tur.
-Kom nu. -Nej!
-Låt bli! -Johan, det hjälper inte.
-Låt bli! -Johan...
Please...
-Lägg ditt finger där. -Ett finger kommer inte tillbaka.
Det är det mycket som inte gör.
-Nej! -Kom igen.
-Det går snabbt. -Nej!
-Nej, sluta. Sluta!
-Vad fan är det där? -Han ska ha nåt att bita i.
Please...
Den här. Bit i den.
-Nej, nej... -Det ska nog gå.
Kom igen!
Kom igen! Nu!
Nej!
-Fan! -Johan!
Ta nåt! Håll det hårt.
Varför står ni bara där? Kom igen!
-Kom igen! Skynda er! -Hitta nåt!
-Sofie! -Håll det hårt.
-Det stod "försäkring". -Det ändrar inte...
-Pappa, det är polisen. -Polisen?
Fan.
Agnes.
Det är snart sista chansen att berätta vad som har hänt.
Har ni grävt upp hans grav?
Vi sjöng för honom.
Det var mitt sätt att säga farväl.
Likt du och mamma hade begravningen.
Är ni sinnessjuka, eller?
Vad fan är det ni har gjort?
Är ni helt sjuka i huvudet?
Jag vill bara veta om det är du.
-Fick du dem till att göra det? -Göra vad då?
Skapa högen.
-Gjorde du det? -Vilken hög?
Vad snackar du om?
Hallå! Vad menar du?
Pappa! Vad snackar du om?
Min mamma säger... att jag har förstört livet för henne.
Min mamma frågade inte ens vad jag lade på högen.
Är det sant?
Shit!
Shit, shit, shit...
Ja...
Berättar det en historia?
Intressant.
Uppgrävt, avskuret, utställt.
Jesus som en fallen ängel.
En förbisedd generations röst.
Det här ska ställas ut.
Hon är ju crazy.
-Titta. De vill köpa högen. - Holy shit!
Agnes.
-Är det du som har mist ett finger? -Ja.
Black Sabbaths gitarrist hade också bara fyra fingrar.
Vad fick er att göra Högen? Är det inte det ni kallar den?
Våra föräldrar och lärare lärde oss aldrig vad som betyder nånting-
-så vi tog själva reda på det.
Frågan är: Är det en grupp missanpassade ungdomar eller är det konst?
Det betyder nåt. Det är betydelsen.
Vi frågade en kurator om Högen är konst eller provokation?
Det är absolut konst. Det är en flock modiga, unga människor.
Verket Högen har skapat stor uppmärksamhet i konstvärlden.
De representerar en förbisedd generation, som jag ser det.
Högen breder ut sig som fenomen.
Vi har beslutat oss för att utmana er. Ring, om du vill påbörja en ny hög.
We are the best!
Vi hade sålt Högen och övertygat oss själva och resten av världen om-
-att den var full av betydelse. Nu saknade vi bara Pierre Anthon.
Hallå! Det finns nåt som betyder nåt.
-Kom ner, så visar vi dig det. -Kom nu, Pierre!
-Visa mig vad då? Er hög? -Ja.
-Ett museum har köpt den. -Jaha, så ni har blivit berömda?
-De betalade en förmögenhet för den. -Då har ni råd att låta mig vara i fred.
-Du måste se den. -Jag måste ingenting.
Du vågar inte se den.
Om den hade betydelse, fanns det inget jag hellre ville.
Men det har den ju inte. Eller?
Fuck honom.
Vi gjorde den för din skull. Fattar du det?
För att hjälpa dig att finna meningen.
För att visa dig att det faktiskt finns nåt som betyder nåt.
Hallå, Agnes, vänta!
Det må jag säga!
Johan?
Är inte det ditt finger?
Vad var priset för det?
Är det inte din hamster? Vad har den kostat?
-Är det inte din lillebrors kista? -Sluta nu.
Det är dina sandaler, Agnes.
Och det måste vara din oskuld, Sofie.
Vad var den värd?
Varför höll ni inte fast vid den?
Varför skildes ni från den?
Vad har ni kvar när ni har sålt er själva?
Om den verkligen betydde nåt för er, så hade ni ju inte gjort det.
Lugn.
Vad fan gör ni?
-Fan för dig! -Vad säger du nu, då?
Fan för dig!
Ut, ut, ut!
Fort!
Fan!
Kom!
Agnes!
Agnes, stanna...
-Det var inte en olycka. -Naturligtvis var det det.
-Stanna, Agnes. -Det var inte en olycka!
Tro mig. Det finns inte mer du kan göra.
Vännen... Agnes?
Såja.
Kom.
Det går inte en enda dag utan att jag tänker på Pierre Anthon.
Även om jag inte kan förklara det-
-så vet jag att det finns nåt, som betyder nåt.
Och betydelsen ska man inte skämta om.
Ska man det?
Ska man?
Text: Helena Lindén Iyuno-SDI Group