Hva tror du det er som egentlig betyr noe?
Det er mye som betyr noe.
Som hva da?
Oss.
Tretten...fjorten...voksen...død.
Det var helt føkka opp.
Vi hadde nettopp så vidt begynt i åttende klasse,-
-og vi visste alle sammen at vi skulle bli til noe.
Fordi "noe" var det samme som "noen".
...hele sommerferien.
-De skoene er fine. -Takk.
For liksom å komme i gang så har jeg...
...lastet opp spørreskjemaet til "Hva kan jeg bli?"
Vi pleier alltid å starte med slåball.
"Pleier" er død. Det er ingenting som blir slik det pleier å være.
Og som vi husker, så kan dette spørreskjemaet brukes til-
-å fokusere på det dere gjerne vil bli.
Og gi dere noen ideer om hvordan dere kan bli det.
Hvordan har du tenkt at vi skal introdusere oss selv?
-Vår sterke sider. -Hva er du flink til?
-Tenk! -Hva om man ikke er flink til noe?
Hvordan vet jeg om jeg vil starte egen forretning?
Det vet du ikke. Det betyr ikke noe.
-Hvorfor skal vi da fylle det ut? -Fordi utdannelsessystemet krever det.
-Du sa at det ikke betyr noe. -Det sa jeg ikke. Bare sett i gang.
Det skal gjøre oss til en del av systemet. Slik at alle tenker likt.
Fyll ut skjemaet, så kan vi komme i gang med det som virkelig betyr noe.
Det er ikke noe som betyr noe.
Og når ingenting betyr noe, er det ingenting det er verdt å gjøre.
Pierre-Anthon! Pierre...
Hva i huleste skjedde nå?
Det hele startet den dagen da Pierre-Anthon bare forlot skolen.
Han hadde satt i gang noe.
Og hvis de voksne hadde snakket med oss om det...
... ville det kanskje ikke gått så galt som det gjorde.
Hva gjør du?
Ingenting.
-Så du sitter bare der oppe og glor? -Ja.
Synes du virkelig ikke at det er noe som betyr noe?
Nei.
Greit. Men når kommer du ned?
Ser dere ikke det spillet vi spiller? Vi er kopier av kopier.
-Jeg er ingen kopi av noe. -Jo, det er vi alle.
Du kan bare ikke fordra at det er sånn.
Du tror du er noe spesielt, men det er du altså ikke.
Sofie, om noen få år er vi alle døde uansett!
Døde og borte! Glemt! Ingenting!
Vet du at Pierre-Anthon har sluttet på skolen? Han sitter i treet.
Så det er der han er. Jeg skjønte ikke hvor han var.
-Han kan ikke bare slutte på skolen. -Selvfølgelig ikke.
Han kommer nok ned igjen. Det pleier han å gjøre.
Hei, skatt. Jeg rekker ikke hjem. Yogaen er blitt forskjøvet.
-Skulle vi ikke spise sammen? - Du kan bli med, så spiser vi...
Hvor mange ganger må jeg fortelle deg at jeg hater yoga?
Vent, Sofie!
Ta på deg denne, vennen min.
Det kommer snart en journalist som skal lage en reportasje om meg.
Jeg er sikker på at...
Jeg nekter å ta den på meg.
Jeg liker å tenke på byen vår som en familie.
De samme fundamentale verdier gjør seg gjeldende.
Å lytte til hverandre, og forsikre seg om at alle stemmer blir hørt.
La det være.
Da tror jeg vi er i mål.
Vi hadde begynt å forstå-
-at allting handlet mer om hvordan det så ut-
- enn om hvordan det faktisk var.
Den ene dagen liknet den neste.
Og selv om vi gledet oss til helgene, var de likevel alltid en skuffelse.
Og så var det mandag igjen.
-Pierre-Anthon sitter i et tre. -Hva for noe?
-Han sitter i et tre. -Hvorfor gjør han det?
-Kanskje han er deprimert. -Det ser ut som om det smitter.
Ja, akkurat som massepsykose og skoleskytinger.
-Seriøst? -Han er litt off i hodet sitt.
Hvorfor kan vi ikke bare steine ham?
Nei, nei, nei. Hvorfor kan vi ikke bare skyte ham?
Mamma har et jaktgevær.
Ko-ko, nå kommer vi!
Banke, banke på! Er det noen hjemme?
-Hva skjer, Pierre? -Hvorfor sitter du der som en jentegutt?
Dere bør prøve det.
-Du kan ikke melde deg ut av skolen. -Hva er du redd for?
-Jeg er ikke redd for noe.
Det er løgn. Alle er redd for noe.
Tenk på temperaturstigningen.
-Dere er redde for én ting. -Hva babler du om?
Dere later som om det som er viktig, ikke er viktig, og omvendt.
Hva mener du med det?
Vi prøver hele tiden å overbevise oss selv om at vi er noe...
...eller noen. Stemmer ikke det, Agnes?
Vi er kopier av kopier.
Vi er ikke kopier av noen som helst!
Vi deler 99 % av DNA-et vårt med sjimpanser!
Vi er utrolig dumme.
Nå holder du kjeft!
-Helt enig! -Hva pokker vil du?
Hold opp!
Pierre-Anthon hadde skjønt et eller annet.
Han hadde skjønt noe som vi ikke skjønte.
Selv om vi ikke ville innrømme det,-
- verken overfor oss selv eller hverandre,-
-så hadde vi begynt å tenke over det han sa.
Jeg skjønner godt at livet kan være litt vanskelig iblant.
Du forstår ikke noe. Du skjønner ingenting
Jeg har også vært 14 en gang.
Jeg støtter deg helt i at du vil finne ut hva det er som skjer inni deg...
Hvis dere river Pierre-Anthon ned fra det treet,-
-så tilsvarer det å stupe fra tremeteren ned i et basseng det ikke er vann i.
-Det overlever han ikke. -Hvorfor ikke la ham være i fred?
Har du hørt om indre blødninger?
Var det ikke det som skjedde med broren din? Slo han seg ikke i hodet?
Shit, var det det?
Elise!
Jeg mistet også faktisk en bror en gang.
Han ble bare én måned gammel.
Det er ikke så mange som vet det.
God morgen.
Nå skal dere høre. Pierre-Anthon kommer ikke på skolen de nærmeste dagene.
Han er syk i hodet. Han har en diagnose.
Hans, du vet utmerket godt-
-at vi ikke snakker slik til hverandre eller om hverandre her inne.
Hva feiler det dere?
Ingenting.
Hva sa du, Agnes?
-Ingenting. -Ingenting?
-Hva er galt? -Ingenting. Det var jo det jeg sa til deg.
Hvis man lever til man blir 80,-
-vil man bruke 30 år på å sove,-
-7 år på å prøve å sove, og 14 år på å jobbe.
Ytterligere 12 år foran en skjerm, og 4 1/2 år på å spise!
Gjøre rent, lage mat, passe på barna... Det utgjør 11 år.
Da gjenstår det bare ni år hvor man kan leve det livet man ønsker å leve.
Og så vil du bruke de ni årene på å late som om du er noen eller noe?
Det er alltid noen som er flinkere enn en. Noen som er klokere og penere.
Klapp igjen. Jeg blir den beste fotballspilleren.
-Jeg blir en berømt designer. -Ja.
-Og du skal ikke få ødelegge det. -Nei, det skal jeg ikke.
Du ødelegger det selv. Du vil sette alt inn på-
-at folk skal gå i dine klær. Du blir berømt utenpå, men inni er du tom.
Han har rett. Livet er noe herk.
-Ja. -Det stemmer.
Har dere hørt hva som skjer med Danmark når polene smelter?
Nesten hele landet forsvinner!
Kan vi ikke bare snakke med Eskildsen?
Nei. Han sender oss bare til skolepsykologen. Det vil vi ikke.
-Hun er en ku. -Hva med foreldrene våre?
Nei. Vi sier det ikke til noen.
Jeg synes at vi skal vise ham at det faktisk fins noe som betyr noe.
Hvordan skal vi gjøre det?
Hva har du tenkt deg, Agnes?
Vi samler sammen noe som betyr noe for oss. Så kan vi vise ham det.
Jeg synes at du undervurderer evnene dine, skatten min.
"Hva er du flink til?"
"Å designe klær og mote."
Du er også flink med tall. Matematikk er kreativt. Vi skriver "matematikk".
Elise!
Hvor skal du med den?
Mor orker ikke at du rører lekene hans.
Men hva er det hun orker, da?
-Hun gjør så godt hun kan. -Det gjør jeg også!
Det har gått nesten seks måneder.
Sykt! Jeg fikk den av.
Dæven, så kult dette er!
Se her.
-Et nytt partysted. -Du legger det vel ikke ut?
-Sorry. -Hva gjør du?
-Får vi lov til å være her? -Selvfølgelig ikke.
Men det er vi likevel.
Du skal vel ikke henge deg, Otto?
Dette må vi holde hemmelig.
Greit. Vi legger det her.
Sofie, vil du begynne?
Det teller ikke. Du har ikke lekt med det siden du var fem.
Pappa ga det til meg.
Marie.
-En brudebukett? -Hva så? Hvor lenge var de gift?
Hvor lenge var dine foreldre gift?
Pulte ikke faren din moren hennes?
-Det er løgn! -Slapp nå av, da.
Den der har du ikke spilt på på mange år.
Og hva har så du tatt med?
-Hva har dere tatt med? -Hold opp med det der.
-Hva, Frederik? -Stopp, Hans.
Hva gir du?
Hva med deg, Otto?
En fiskestang, selvfølgelig.
Hussain.
Rose, hva med deg?
Og Carl?
Har du tatt med deg bibelen din?
Ærlig talt. Dette er en haug med skrot.
Sofie har rett. Det må finnes noe som betyr mer for oss enn det der.
Hva har du tatt med deg?
Dette. Det har vært min mormors og min mors. Nå er det mitt.
Hvorfor går du ikke med det da?
Jeg kommer til å gjøre det.
Hvorfor ikke gi dine grønne sandaler i stedet?
-Det er gull. 24 karat. -Jeg synes du skal gi sandalene dine.
Eller hva?
-Eller er de også kanskje din mors? -Agnes, ta dem av deg.
Husk at det var din idé.
Greit. Så vi velger for hverandre. Er det den nye regelen?
-Jepp. -Ja, det er det.
Greit. Da er det jeg som velger neste gang.
Agnes!
Agnes, vent!
VI ER IKKE KOPIER AV NOE!
Konsekvensen av at jeg kommer ned, er ikke at jeg kastes til ulvene.
Det er jo at jeg blir en av dem. Akkurat som deg.
Da skal utdannelsesveilederen se på dem, og så kan dere få møte henne igjen.
Ellers takk.
Stemmer det at lærernes og advokatenes arbeid skal overtas av roboter?
-Ja. -Hva skal vi gjøre da?
Vet ikke.
Hvis du hjelper meg med å finne ut hva som betyr mest for Gerda,-
-så skal jeg også hjelpe deg når det blir din tur. Greit?
Kom igjen.
Her.
-Dette er innbrudd. -Nei. Du viste meg hvor nøkkelen er.
-Jeg ringer politiet. -Og hva er det som foregår her?
De har brutt seg inn.
Skulle ikke du på håndball?
Og hvor mange ganger må jeg si at du skal ta håndkleet av buret-
-før du går på skolen!
Hamsteren din, Gerda.
Hva er det med den?
-Den betyr virkelig mye for deg. -Han overlever ikke der ute.
Selvfølgelig gjør han det.
Det burde du tenkt på før du ba om sandalene.
Hei. Hei!
Seriøst, hva betyr vel en teit hamster?
Han er en gullhamster.
Agnes har tenkt å slå ham i hjel.
-Gi deg. Klart jeg ikke vil det. -Jo. Vil du virkelig være en morder?
Nei.
Forsiktig!
-Det er ikke sant! -Ta den, Otto!
-Jeg har den! -Forsiktig, Otto!
-Dette er ikke sant. -Hjertet banker veldig fort.
-Takk. -Helt herlig.
Den hamsteren har ikke lyst til å være hos eieren sin.
Virkelig morsomt. Rolig. Så, så...
Gerda? Kom.
Det er du som skal velge.
Frederik.
Klart du tar meg. Det er ikke min skyld at faren din dro sin vei.
-Jeg vil ha skolens flagg. -Det er jo latterlig.
Vi kan be om hva vi vil, eller hva?
Frederik snek seg alltid vekk fra alt,-
-fordi faren hans var skoleinspektøren vår.
Men nå hadde Gerda fått nok.
Både av Frederik og av faren hans.
-Frederik! Frederik! -Jeg vil ikke gjøre det!
Hallo, 8 A! Hva er det som foregår her?
-Hei sann. -Hei.
-Godt å se dere. -I like måte.
Jeg har gått gjennom studievalgene deres. Dere skal gå sammen to og to,-
-og så møtes vi og snakker om valgene deres.
Tuller du? "Forsikring og regnskap"?
Den foreslår at jeg skal bli skolelærer.
Jeg skal ikke fortelle mamma om dette. Heller ikke pappa, for den saks skyld.
"Kanskje vi skal følge Frederik hjem?"
Vi fanger deg, Frederik!
Etter ham!
-Alt i orden? -Jeg gjør det ikke!
Jo. Ellers forteller jeg mora di at faren din stadig besøker oss.
-Han gjør ikke det! -Hvordan vet du det?
Frederik, jeg skal hjelpe deg.
Men da skal du til gjengjeld velge meg.
-Vokteren av Danmark! -Nei, Otto!
-De prøvde å få meg ned... -Det flagget er gammelt. Det skal ikke...
Men nå...er vi Danne-bros!
Er du klar?
Frederik ville ydmyke Otto-
-og forlangte at han skulle lage en nakenvideo.
Men Otto syntes det var gøy.
Takk for utfordringen, Frederik.
Og så var det Ottos tur.
Han hadde besluttet seg for å hjelpe Elise.
Er det virkelig pikken din? Den er større enn jeg trodde.
Han blir nok populær på homosidene.
Greit...
Jeg vil ha...
Jeg vil gjerne ha Elises lillebror.
Men han er jo død.
-Vi graver ham opp. -Du syk i hodet.
-Det får vi ikke lov til. -Nei, men vi gjør det likevel.
Poenget er at man skal ofre noe som betyr noe for en.
Og det gjør han. Stemmer ikke det, Elise?
Jo, det gjør han. Otto har rett.
Han betyr virkelig noe.
Vi skal være fire.
Elise skal selvfølgelig være der. Jeg melder meg frivillig.
Så trekker vi lodd mellom dere.
Kom igjen.
Jeg vil ikke gjøre det, Agnes. Jeg nekter.
Greit. Det er alle de korte som skal bli med.
Johan og Agnes.
-Jeg blir også med. -Nei, det gjør du ikke.
Da kunne du meldt deg frivillig, så hadde vi sluppet loddtrekning.
Agnes...
Vi møtes i kveld. Presis kl. 22.
Kommer du ikke ned? Vi kan dra hjem til meg.
Så forelsker vi oss i hverandre.
Og så blir vi kjærester.
Men så har vi vår første krangel.
Og så forsvinner kjærligheten.
Så går vi fra hverandre.
-Det trenger ikke å være sånn. -Men det er sånn det er.
Igjen og igjen, helt til vi bare gir opp og gifter oss med en eller annen.
Elise, er du sikker på at du vil gjøre dette?
Du trenger ikke å gjøre det. Du kan bare gi bort høretelefonene dine.
De betyr også mye for deg.
Det er greit.
Agnes, du går bort dit og holder vakt.
-Kommer det noen, så plystrer du. -Jeg kan ikke plystre.
Da får du skrike, Agnes. Et eller annet.
Dere må være forsiktige, så det ikke skjer ham noe.
Vi skal passe godt på ham.
Forsiktig.
-Dette er guffent. -Dytt!
-Kom igjen! -Forsiktig!
-Shit! -Hva er det, Agnes?
-Jeg trodde vi var blitt oppdaget. -Det er Askepott. Hun holder til her.
-Sofie, hva gjør du her? -Bare fortsett.
Som om det å grave opp en kiste betyr noe.
Det gjør det. Det betyr virkelig noe for Elise.
Det er barnslig. Jeg får lyst til å kaste opp.
Sofie, slutt!
Slutt, Sofie. Slutt!
Slutt.
Her.
Det er min mors.
Takk.
Den er virkelig liten. Synes dere ikke det?
Har du lyst til at vi skal gjøre noe?
Kanskje vi skal synge en sang?
Solen er så rød, mor
Og skogen blir så sort
Nå er solen død, mor
Og dagen har gått bort
Reven går der ute, mor
Vi låser vår gang
Kom og sett deg ved min pute, mor
Og syng en liten sang
Hva om Elise er blitt oppdaget?
Det er hun ikke. Ok?
Ellers ville hun ha skrevet til oss.
-Hun kommer sikkert snart. -Jeg prøver igjen.
Hva skjer?
Hvis Pierre-Anthon har satt griller i hodet på dere, kan dere bare glemme det.
Jeg har snakket med faren hans. Han kommer snart ned. Sett dere.
Hvor er Elise?
Elise?
Vi skjønner deg godt hvis du har fortalt foreldrene dine om kisten.
Jeg har ikke det.
Moren min er blitt lagt inn igjen.
-Hva om Elise har sladret? -Det har hun ikke.
-Hvordan vet du det? -Det vet jeg bare.
Hun er sikkert blitt arrestert og sitter lenket til en stol.
Jeg synes at vi skal grave ned kisten igjen.
Jeg vil ha Maries hår.
Og du skal gjøre det!
Elise og Marie, som ellers var bestevenninner,-
-hadde ikke snakket med hverandre etter at Marie ble kjæreste med Hussain.
Hussain!
Unnskyld.
Jeg vil ha bønneteppet ditt!
Unnskyld, men er Hussain syk?
I sin sjel, ja. Han er syk i sin sjel.
Kommer han ikke på skolen?
In sha allah, Agnes. In sha allah.
Det finnes mange fristelser som kan avspore oss.
Som gjør at livet føles litt meningsløst.
Som utfordrer vårt hjertes renhet.
-Hva skriver han? -Hussain vil ha sykkelen din.
-Hæ? -Nå har Elise gitt bort lillebroren sin.
Ærlig talt... En sykkel?
-Nå synes jeg at vi skal slutte. -Når det er blitt din tur?
-Du har ikke gitt noe. -Fordi ingen har spurt meg.
-Og hvorfor ikke det, tror du? -Og hvorfor er du så barnslig?
Idiot.
Typisk Hans.
Det har skjedd noe forferdelig.
Noe som er fullstendig meningsløst.
Hvem er det som kan gjøre noe sånt?
Hvem vil stjele skolens flagg?
Det er jo symbolet på vår nasjon.
Alt det vi samles om, i gode så vel i dårlige tider.
Det er vårt land!
Det er alt det som får oss til å bli en bedre versjon av oss selv.
Jeg skrur på kaldtvannet.
Sånn, ja.
Hva skjer, Frederik?
Jeg ventet på dere. Jeg trodde...
Vi er nødt til å levere det tilbake.
Foreldrene mine kranglet om flagget.
Mamma låste seg inne på toalettet. Pappa gikk.
Jeg vet ikke om han kommer tilbake igjen!
Jeg vil ikke at de skal bli skilt!
Hvor tror du at moren min tror at hamsteren min er?
Slipp ham.
-Slipp ham, Hans! -Hva gjør dere? Slapp av.
Greit. Og hva vil du be om?
Møydommen din.
-Det kan du ikke. -Kan man ikke be om hva man vil?
Men ikke dette!
Hvorfor betyr Sofies møydom mer enn min sykkel og Maries hår?
-Det tok meg hele... -Det vil vokse ut igjen!
Jeg synes... Jeg synes at hun skal gjøre det!
Sofie!
Stopp! Hvis Sofie ikke vil gi møydommen sin,-
-så sladrer jeg om kisten!
Gjør du det, dreper jeg det. Moren min er blitt innlagt igjen.
Hvis hun hører om det med kisten, vet jeg ikke hva hun gjør.
Alle andre har fått det de ba om. Hvorfor skal ikke Hans også få det?
Slutt!
Jeg skal gjøre det.
Rolig. Agnes?
Slutt. Du må ikke gjøre det.
Hva gjør du nå?
-Vet du overhodet hvordan man... -Ja, det gjør jeg.
-Kom, Johan. -Hvorfor meg?
Jeg trodde du gjerne ville det.
Jeg går inn. Noen må hjelpe Sofie.
Jeg kan gjøre det. Jeg skal hjelpe deg.
Sofie, jeg mener det! La det være!
Tilgi meg!
-Kom igjen, da. -Slapp av.
Du har sagt at du gjerne vil.
Eller hva? Sett i gang, nå.
La være...
Please...
Du er nødt til å komme ned og hjelpe Sofie!
Johan, Hans og Elise...
De er i ferd med å ta Sofies møydom!
Du er den eneste som kan stanse det!
Jeg akter ikke å stanse noe. Det betyr ingenting uansett.
Sofie!
Går det bra med deg?
Hvorfor skulle det ikke det?
Du kan gjerne spørre om hvordan det var.
Hvordan var det?
Du burde også prøve det.
På en måte kan vi jo ikke snakke om det før du også har gjort det.
Hvem synes du at jeg bør velge?
Vær så snill. Ikke meg.
Jesus på korset. Han fra kirken.
Er du med?
-Har dere den? -Ja!
Den er tung!
Legg den ned.
Shit!
-Hei. Vet dere hvor Elise er? -Nei.
Agnes, har du noen idé om hvor hun er?
-Hva har dere på sykkelen? -Vi vet at dere har det tøft nå.
Vi skal gjøre vårt beste for å hjelpe til med å finne Elise.
-Ikke sant? -Ja.
Hun har det bra. Hun har det bedre enn hun har hatt det på lenge.
-Stemmer ikke det? -Jo.
Milde Moses, det var nære på.
Hvorfor tok det så lang tid?
Du har vel tatt med litt rom?
-Har hun det? -Kom med den, Sofie.
-Kom igjen. -Du sa at vi skulle feste!
-Ja da. Slapp av. -Se på hunden!
Å, nei!
Hun pisser på Jesus!
Stopp! Dette har gått altfor langt!
Dette smaker godt!
Skål!
Fuck Jesus!
Kom igjen, Hussain!
Kom igjen, Agnes!
Agnes?
-Hun sier at... -Er alt bra med deg?
Om alt er bra med Sofie? Eller spiller ikke det heller noen rolle?
Hun sier at vi ikke kan snakke om det før jeg også har prøvd det.
Så...
Hva er det du snakker om?
Hei.
Du kan bare sett deg ned.
Kan du ikke i det minste bare gi meg en klem?
Hva med deg, Carl? Det er din tur til å ta en av oss.
-Dette er ikke morsomt! -Rolig!
Askepotts hode! Askepotts hode.
Vi skal drepe den hunden.
Rose tåler ikke synet av blod, så det betyr virkelig noe for henne.
Vil du virkelig at Askepott skal dø?
Rose!
Tenk litt på hva vi andre har gitt til skrothaugen.
-Det er et liv som tar slutt! -Ikke et menneske. Vi snakker om en hund!
-Det er en hund! -Dessuten er hun gammel.
Elise! Johan!
Kom!
Løp!
Løp din vei!
Blir du her, dør du!
Du vet at det ikke fins noe som du ikke kan fortelle til pappa og meg.
Rose, kom ut så vi kan snakke om det.
Det er ikke så ille.
-Hei. -Jeg kan godt snakke med henne.
Vil du det?
Men jeg tror det er best at vi er alene.
Hva? Ja, selvfølgelig.
Takk.
Agnes? Er du også her for å hjelpe Rose?
For det er nemlig jeg.
Noen må ha latt døren stå åpen.
Kom, Askepott.
Kom!
Du lovet meg at jeg ikke måtte gjøre det.
Kan jeg gå nå?
Ta på deg denne.
Vi kan ikke gjøre noe, Agnes.
Ta den på deg!
Sofie!
Stopp!
Gi deg, Sofie!
Sofie sa at hvis jeg...
Hva var det hun sa?
Hva sa hun?
Hun sa at hvis hun hjalp meg, så skulle jeg be om Johans finger.
Hva for noe?
Hjalp du Rose, så hun kunne be om Johans finger?
Gjorde du det?
Vet du hva han gjorde med fingeren sin?
Vet du det? Hæ?
Agnes!
Nei! Nei!
-Slipp meg! -Det er din tur!
-Kom igjen. -Nei!
La nå være!
-Kom igjen. -Vær så snill...
-Legg fingeren din der! -Den vokser ikke ut igjen!
Det er det mye som ikke gjør. Legg den der!
-Nei! -Kom igjen! Skynd deg!
-Nei! -Stopp! Stopp!
-Hva er det? -Han må få noe å bite på!
Vær så snill!
Denne. Bit på den.
-Surr denne rundt! -Hold den stramt.
Hvorfor står dere bare der! Kom igjen!
Skynd dere! Finn noe!
-Det sto "forsikring". -Ja, men det endrer ikke det faktum at...
Pappa? Det er politiet.
-Politiet? -Ja!
Fuck.
Agnes.
Dette er siste sjanse til å fortelle oss hva det er som foregår.
Har dere åpnet graven hans?
Vi sang en sang for ham.
Det var min måte å ta farvel på.
Slik som at du og mamma hadde begravelsen.
Har dere gått helt fra vettet?
Hva i helvete er det dere har gjort?
Har dere gått helt fra vettet?!
Jeg vil bare gjerne vite om det er deg.
-Fikk du dem til å gjøre det? -Hva skal jeg ha fått dem til å gjøre?
Den skrothaugen.
-Gjorde du det? -Hvilken skrothaug da?
Hva er det du snakker om?
Hva er det du mener?
Pappa, hva snakker du om?
Mamma sier...
...at jeg har ødelagt livet hennes.
Moren min har ikke engang spurt meg hva jeg har gitt til skrothaugen.
Er det sant?
Ja...
Forteller det en historie?
Interessant...
Oppgravd, avskåret og utstilt...
Jesus, som en fallen engel.
Stemmen til en oversett generasjon.
Dette skal stilles ut.
Dama er jo gæren.
Se her. De vil kjøpe skrothaugen!
Agnes.
-Har du mistet en finger? -Ja.
-Gjør det vondt? -Ja.
Black Sabbaths gitarist hadde bare fire fingre. Han greide seg ganske bra.
Jeg lurer på hva det var som fikk dere til å lage "Skrothaugen".
-Kaller dere den ikke det? -Jo.
Verken våre foreldre eller lærere lærte oss hva det er som virkelig betyr noe.
Så...derfor fant vi det ut selv.
Dette reiser spørsmålet om dette er en gruppe mistilpasset ungdom,-
- eller om det er kunst.
Det er noe som betyr noe. Det er betydningen.
Vi har spurt kurator Krabbelgård om dette er kunst eller provokasjon.
Det er så absolutt kunst.
Dette er noen modige unge mennesker.
Og deres verk "Skrothaugen" har skapt stor oppmerksomhet i kunstverdenen.
De representerer en oversett generasjon, slik jeg ser det.
"Skrothaugen" sprer seg som et fenomen over hele landet.
Vi har bestemt oss for å utfordre dere der ute.
Ring oss hvis du vil starte en ny skrothaug.
We are the best, fuck the rest!
Vi har solgt Skrothaugen, og vi har overbevist oss selv og resten av verden-
- om at den var full av betydning.
Nå manglet vi bare Pierre-Anthon.
Det fins noe som betyr noe. Hvis du kommer ned, kan vi vise deg det.
-Kom nå, Pierre. -Skal dere vise meg skrothaugen deres?
-Det er et museum som har kjøpt den. -Så dere er blitt berømte?
De har betalt en formue for den.
-Da har dere råd til å la meg være i fred. -Du er nødt til å se den.
Jeg er ikke nødt til noe som helst.
Du tør ikke å se på den.
Hvis den virkelig hadde betydning, var det intet jeg heller ville.
Men det har den jo ikke, eller hva?
Drit i ham.
Vi lagde den for din skyld. Er du klar over det?
For å hjelpe deg med å finne meningen.
For å vise deg at det faktisk er noe som betyr noe.
Agnes, vent!
Det må jeg si.
Johan, er ikke det fingeren din?
Hva var prisen for den?
Er ikke det hamsteren din? Hva har den kostet?
-Er ikke det din lillebrors kiste? -Nå slutter du!
Det er jo sandalene dine, Agnes.
Og det må være møydommen din, Sofie.
Hva var den verd?
Hvorfor sto dere ikke for den?
Hvorfor skilte dere dere av med den?
Hva står dere igjen med når dere har solgt dere selv?
Hvis den virkelig betydde noe for dere...
...hadde dere jo ikke gjort det!
Hva gjør dere?!
Helvete ta deg!
Agnes!
Agnes? Stopp, Agnes. Vent...
-Det var ikke en ulykke! -Selvfølgelig var det det.
-Agnes, stopp... -Men det var ikke en ulykke!
Tro meg. Det er ikke noe mer du kan gjøre.
Agnes...
Kom.
Det går ikke en eneste dag uten at jeg tenker på Pierre-Anthon.
Selv om jeg ikke kan forklare det,-
- så vet jeg at det fins noe som betyr noe.
Og at betydningen skal man ikke spøke med.
Skal man vel det? Skal man?
Tekst: Lars-Kristian Holmsen Iyuno-SDI Group