MATRIARCHA
Druhé patro.
Dobré ráno, Max.
Ránko, průšvihářko.
No tak, Max, není to Mona Lisa, jen reklama.
Je to majstrštyk, kterej nám vyhrál tendr, drahá.
Nechme toho.
Jaký jsi měla víkend?
V pohodě, relaxovala jsem.
Sama?
Jo. Ty?
Standard. Večírek v sobotu a jóga s kocovinou v neděli.
Tento způsob života zdá se mi průměrným.
Pořád nachlazená?
Nemůžu se toho zbavit.
Léčíš se s tím už věky.
Je škoda, že jsi v pátek nemohla na drink.
Drink si dáme, až vyhrajeme.
To rozhodně vyhrajeme. A jen díky tobě.
A ještě k tomu nachlazení – kdyby sis chtěla promluvit, vždy tu pro tebe jsem.
Jsem nachlazená, neumírám na rakovinu.
Měla bys vyrazit ven.
Vidět se s lidmi.
Třeba se ti zalíbí.
Proboha, nemůžeš počkat, až budeš uvnitř?
Má hlad.
Děti se musí krmit.
A naučit se trpělivosti.
Ji jsem taky nekrmila, kdykoliv otevřela pusu.
-Je vždycky taková? -Cože?
-Ptala jsem se, jestli je taková vždycky. -Bože.
-Co se děje? Co dělá? -Nic jsem neudělala.
Táhne z ní vodka.
Chcíplo ti něco v hubě?
Někde mám žvýkačky. Tady.
-Tady. -Jdi do prdele.
Mami, jsi v pořádku?
Pardon, pardon.
Ahoj, krásko.
Dobře se mám, děkuju.
To mi neříkej, že je to tak dlouho.
Tak to napravíme. Co říkáš?
Katrin,
nechceš se nastěhovat?
Co prosím?
Nechceš se mnou bydlet?
Jak to myslíš?
Jako kamarádka.
Přítelkyně.
Jak bys chtěla.
Tak si vyber.
Máš záchvat?
Končí tak jedna básnička.
Poutník.
Oblíbená báseň mého táty.
„Tam kde není každý,
skrývá se štěstí.“
Lauro,
kam to směřuje?
Mně do nosu.
Teda pokud mi to nechceš fouknout do zadku.
Necháme to na jindy, už je pozdě.
Spíš brzo.
Za čtyři hodiny musím být v práci.
Ráda jsem tě viděla.
Moc ráda.
Ne, ne, ne…
teď už nemá smysl chodit spát.
Protáhneme to do rána.
Zvládneš to.
-Kafe je kamarád. -Jojo.
A kdo je tvůj kamarád, Lauro?
Budeš ty moje kamarádka?
Přeju si, abys byla…
Co? Šťastná?
Jo.
Kurva, vždyť nikdo není šťastnej.
Kdyby všichni byli šťastní, tak jsem bez práce.
Aha, dobře.
Tak si to užij.
Kurva.
Kurva, to ne.
MAXINE – PRÁCE
Ahoj, jen zjišťuju, jestli přijdeš
a jestli je všechno ok. Nezapomeň – dnes schůzka.
Jsi v pohodě? Kde jsi? Lauro!
Pardon, otrava jídlem. Přijdu zítra.
Vypadáš příšerně, drahá.
Vím.
Ještě něco?
Ne.
Kromě toho, že jsme vyhráli.
Ten tendr.
Úžasný.
Nepřežeň to s tou radostí. Jdi domů, drahá. Zavolám taxíka.
Ne, mám práci. Musím tu zůstat.
Popereme se s tím i bez tebe.
Víš, jak to u nás chodí. Jsi nemocná.
-Jeď domů. -Jsem den pozadu.
Musím vše dohnat. Prosím.
Prosím.
Ano?
Cože?
Doopravdy to řekla?
Ano, ano, pořád jsem tady.
Řekněte jí, že tu nejsem.
Ne. Řekněte, že už tu nepracuju, že jsem vloni dala výpověď.
Odříkejte jí to slovo od slova.
Co je?
Takhle se mnou, prosím, nemluv.
Promiň, Max.
Snažím se pracovat a moje…
posraná matka mi volá do práce.
-A pak… -Tvoje matka?
Tvoje mrtvá matka?
Pro mě je mrtvá, ve skutečnosti ne.
Dobře.
Tak se teda omlouvám, že jsem tě neseznámila s každým detailem
svého osobního života. Konec konců jsi moje šéfová.
No tak, Lauro, vždyť nejsem jenom…
Co?
Kde máš kapesníčky?
V kabelce.
Nesahej na to, nech mě…
Tak tohle by stačilo.
Už ty sračky brát nebudeš.
Dívají se, že jo?
Vyser se na ně!
-Lauro… -Nemůžu tu zůstat, dávám výpověď. Promiň.
Potřebuješ pomoc, dovol mi ti pomoci.
Nejsem tvůj další projekt!
Nemůžu za to, že ti zemřela dcera!
Omlouvám se, Max.
Co máš za problém?
Katrin?
Ahoj, tady…
Jo, promiň. Jen jsem…
Dobře.
Ne, rozumím ti. Nic se neděje.
V pohodě.
Měj se.
No tak.
Ano?
Jak jsi mě našla?
Lauro, to jsi ty?
Jak jsi mě našla?
Na internetu.
Ani to nedalo zabrat.
Daří se ti, jsi známá.
Co po mně chceš?
Umíráš?
Všichni umíráme.
Chci vědět, jak se máš.
Jsi v pořádku?
Tím myslíš teď, nebo posledních dvacet let?
Vždyť jsi mi taky mohla zavolat.
Číslo si očividně pamatuješ.
Proto jsi mi volala do práce? Vynadat mi, že ti nevolám?
Vážně se…
tohle děje?
-Polib mi prdel. -Počkej,
vím, že jsme dlouho nebyly v kontaktu,
ale pořád jsem tvoje matka,
a matka ví.
Měla jsem pocit, že tě něco trápí, že jsi v bolestech.
Je to tak?
Lauro?
Mohlo…
by být lépe.
Zvládám to, všechno přejde.
Jsi si jistá?
Nechceš se vrátit domů?
Proč bych to dělala?
Jak by to pomohlo?
Jak bys mi ty mohla pomoci?
Postarám se o tebe.
Proč bys to dělala? Nenávidíš mě.
Ne, to není pravda. Nikdy to pravda nebyla.
Přišla jsem o tvého otce, nechci přijít i o tebe.
Jsem moc ráda.
Bude to pro nás dobré, prospěje nám to. Nám oběma.
Nemůžu se tě dočkat.
OBECNÍ MŠE KAŽDÝ POSLEDNÍ ČTVRTEK MĚSÍCE
PŘESNĚ V 18.00! JEN PRO REZIDENTY.
DOMÁCÍ KARAMELKY – 3 LIBRY
Nemáte menší?
Dvacet liber je cena šesti balíčků, byla bych radši, kdyby mi něco zbylo.
Moje karamelky jsou ve vesnici oblíbené.
Copak neumíte anglicky?
Vezmu si teda jen jeden balíček. Drobné si nechte.
Vlastně ne.
Karamelky nejsou na prodej.
Žádné z nich.
Fajn, tak si teda vemte jen ty posraný peníze.
Pardon. Omlouvám se, paní Dentová.
Říkala jsem si, že je mi váš hlas povědomý.
Ukradla jsi jich mnohem víc než za dvacet dolarů.
Takže jste věděla, že jsem to byla já?
Díky, že jste mě nenaprášila.
Tvojí matce?
Myslíš, že bych kvůli tobě přestala prodávat karamelky?
Proč byste kvůli Celii musela přestat? Nerozumím tomu.
Samozřejmě, že nerozumíš.
Vůbec jsi se nezměnila.
Neměla jsem tě ráda,
ani tu tvoji kamarádku.
Mami?
To slovo mi chybělo.
Řekni ho znovu.
Takhle si to tady nepamatuju.
-Věci se mění. -Ty ses nezměnila.
To má být lichotka?
Kde jsi na to vzala peníze?
Orgány mám všechny.
Takže jsi vyhrála loterii?
Zrovna teď se cítím, jako bych ji vyhrála.
Můžeš toho nechat?
Projdeme se zahradou?
Dřív sis tam tak ráda hrávala.
Radši si napřed dáme čaj.
Nehrávala jsem si, schovávala jsem se.
Pořád máš to mučidlo?
To jsi piano nenáviděla až tak moc?
Plánovala jsem se zeptat, jestli ještě hraješ.
Navíc říkat pianu mučidlo? Nepřeháníš to?
Ať už jsem dělala cokoliv, tak jsem ti nikdy neublížila.
Nikdy.
Byla to jen slova.
Jen slova?
Ano.
Cukr?
Jen slov…
Taky pro tebe mám pár slov,
ty narcistní, sadistická, zlá mrcho!
Ne!
Čau, Lauro.
Abi.
Co tady děláš?
Utíkám.
Co tady děláš ty?
To samé.
Už jsi viděla svou mámu?
Jo.
Jak to šlo?
Špatně.
Velmi špatně pro její konvici.
Už je to dvacet let,
ale pořád ví, jak mě vytočit.
Budeš mi tu plakat o tom, že tvoje máma je mrcha?
Jako dřív.
Všechno je tady stejný jako dřív.
Jsi první, koho jsem tu potkala,
a vypadá, že od mého odjezdu zestárnul.
Dík.
Je to divný.
To tady nikdo neumírá?
Je hned tady.
Za měsíc deset let.
Rakovina.
Jsem kráva, promiň, Abi.
Jenom ty umíš vždy říct tu nejhorší možnou věc.
-Je tvůj otec… -Ten je na smrt moc vzteklej.
Běž zpátky za mámou.
Nevypadá, ale už je stará.
Neodkládej to.
Budu tady delší dobu, takže kdybys…
Vrací se.
Podívej, všechno už je pryč.
Nic se tady nestalo.
Nechceš si se mnou projít zahradu na uklidnění?
Chci si jít lehnout.
-Čerstvý vzduch… -Teď jsem venku byla.
Samozřejmě.
Pamatuješ si, kde jsi měla pokoj?
Sklenici vody?
Začnu vařit večeři, až se přijdeš dolů.
Dobře se vyspi.
Lauro.
Lauro!
Chutná to dobře.
Kdy tě chytlo vaření?
Snažila jsem se kvůli tobě, Lauro.
Poté co tvůj otec udělal, co udělal, jsem byla sama.
Být matkou je…
To jsem vážně byla tak špatná?
Jo.
Jen jsem chtěla, abys byla dokonalá.
Měli jsme tolik potíží tě vůbec počít.
Za nás neexistovala léčba neplodnosti.
To ani plastická chirurgie.
Vždyť ti musí být skoro 80.
Až konečně přestaneš hledat výmluvy,
tak se možná udobříme.
Půjdu do postele.
Jen běž.
Musíš být unavená.
Já tu uklidím.
Proboha.
Panebože.
Ne.
Pořádně se napij,
ze snění má člověk sucho v krku.
Lauro.
Lauro!
Proboha.
Ne.
Do prdele!
Do prdele, do prdele!
Kde to, kurva, jsem?
SLOVNÍČEK SEDĚT NA OBLIČEJI, BONDAGE
TVRDÝ SEX, VÍCE ORGASMŮ, ŠŤÁVIČKA
ANÁLNÍ SEX, USPOKOJENÍ, PISS
Ty couro.
Ne, ne, ne.
ANÁL NEJLEPŠÍ – 9/10.
VELKÝ PÉRO, ALE RADŠI DOSTÁVÁ, NEŽ DÁVÁ.
10.8.2013: MARION PREFERUJU PENIS – 0/10
Musela jsi se krásně, dlouze vyspat.
Lívance?
Jo, jasně.
Ze skříně jsem si vzala ručník, doufám, že to není problém.
Samozřejmě, drahá, jsi tu doma.
Mám podivnou otázku.
Když jsem tu bydlela, byla jsem někdy náměsíčná?
Je to jeden ze symptomů úzkosti.
Nepamatuju si, že bys byla úzkostlivá,
ale jednou za čas jsi náměsíčná byla.
Proč?
Na tom nezáleží.
Když už mluvíme o procházkách,
nechceš se před snídaní rychle projít zahradou?
Ne, ne.
Rozhodně ne. Ani náhodou.
Dobře,
tak teda lívance.
Vyzkoušej moji marmeládu,
je z plodů ze zahrady.
Hodná holka. Pořádně se najez.
Pořádně se najez?
Zapomněla jsi svoje výhružky, že mi přilepíš rty k sobě?
Je ti dobře?
Jo, v pohodě.
Zhruba za hodinu jsem zpátky.
Myslela jsem, že děláme pokroky, že si popovídáme.
Děláme pokroky. Teď si musím vše promyslet,
vybít energii a pak si můžeme dál povídat.
Půjdu s tebou.
Nebudeme muset mluvit.
Prosím, nechoď. Chci jít svým tempem.
Neviděla jsem tě 20 let,
nespustím tě z očí.
Vážně?
Počkej na mě!
Za chvíli jsem zpátky!
ZNOVU POHLEDNÝ, DĚKUJI!
MLADÉ TĚLO ZPÁTKY DĚKUJI
DĚKUJI ZA VLASY
Ten nechutný obřad musí skončit.
Dejte na mě, prosím.
Nevydrží to na věky.
Co až vám nebudou stačit peníze?
Nic vám nezbyde.
Prosím, dejte na mě.
Už tak jste přišli o duši.
Prosím.
Ranní běh?
Jo.
O čem to farář mluvil?
Ken?
Jak znáte Kena?
Dřív jsem tu žila.
Časy se mění.
Teď už se tu hraje jen bridž a bingo
a chudák Ken nerad vyvolává čísla.
Číslo tři! Jako Svatá Trojice.
Nejste moc mladý na bingo?
Lauro.
Ahoj.
Šla sis zaběhat?
Ty?
Procházím se.
Nebyla jsem si jistá, jestli jsi mě viděla.
Nepronásleduju tě, Lauro.
Jasný. Dobře.
Chodím sem pořád.
Tady bydlím.
Musela jsem zmizet.
-Od ní, ne tebe. -Vysrala ses na mě. Beze slova jsi…
Nechala jsi mě tu s umírající mámou a tátou alkoholikem.
Jestli tě to potěší, tak pro mě taky nešlo o procházku rajskou zahradou.
Nepotěší.
Jsi si jistá, že mě nepronásleduješ?
Ani trošičku?
Tvoje máma to chtěla.
Víš?
A včera taky.
-Cože? -Chtěla se ujistit, že neodjedeš.
Pro bys s tím souhlasila?
Vždyť jsi tady, takže…
-Ty manipulativní, zasraná mrcho. -Co se děje?
-Abi mi to řekla. -Co ti řekla?
Že jsi jí řekla, ať mě sleduje.
-Nemohla jsem riskovat, že bys odjela. -Tak to jsi posrala.
-Kde mám tašku? -Promiň. Jen nechci, abys odjela,
než budu mít příležitost ti říct, že umírám!
Umírám.
Na co?
Záleží na tom?
-Našla jsi je? -Ležely na zemi.
Čaj?
Prosím.
Alespoň naředíš ten tvrdej.
-Promiň. -Mně se neomlouvej,
omluv se svým játrům.
Bohu bych se měl omlouvat.
Jak mám sloužit Bohu, když jsem připitej? Každou chvíli mě může zavolat.
Do teď akorát mlčel.
Vyléčil tvou rakovinu.
Pravda, promiň.
Takže čaj?
Ano, prosím.
Kéž bych tomu rozuměl.
Stačí vroucí vodou zalít pytlík.
Ne.
Kéž bych rozuměl tomu, proč vás nezachránil obě.
Byla jsi maličká,
bezmocně jsi tam ležela,
koukala na mě. Potřebovala jsi mě.
A co se stalo pak?
Vyrostla jsem a začaly jsme mít problémy?
Když má člověk děti, hodně se toho o sobě dozví.
Já se dozvěděla, že potřebuju být zbožňovaná.
Zbožňoval tě táta?
Ano.
Už jen kousek.
Opustil tě,
nás…
Kvůli mně.
Udělal chybu,
ale chybí mi.
Mně taky.
Proč tady?
Kdybych věděla, co se v jeho hlavě odehrává,
tak bych se ho pokusila zastavit.
Jeho tělo nikdy nenašli, ne?
Ne.
Ale jeho oblečení leželo úhledně složené přesně tam, kde stojíš.
Takže tam pořád někde je?
Nikdy dřív jsem tu nebyla, že ne?
Nepřivedla jsi mě sem jako malou?
Bože, ne. Proč bych to dělala?
Nevím.
Dělala jsi spoustu divných věcí, když jsem byla malá.
Něco ti musím říct, mami.
Nevěřím na posmrtný život, Boha, nic,
ale den před tím, než jsi zavolala,
jsem se předávkovala.
Kokainem.
Téměř jsem umřela.
Možná doopravdy umřela.
Ale něco nebo někdo mě vytáhnul.
Ruka…
natahující se z toho jezírka.
Přišlo mi, že to tak vypadalo.
Natáhla se ke mně a zachránila mě.
Duch tvého otce.
To se mi snažíš říct?
Nevím.
Možná.
Pokud se s ním chceš spojit, myslím, že vím, kde jeho ducha najdeš.
Otče náš, děkujeme za naše jídlo, domov
a nejpředněji za Abiino zdraví.
Jen skrze tvé činy poznáváme lásku, kterou nás obdařuješ.
Děkujeme ti za odvahu
žít mezi našimi sousedy, kteří námi opovrhují.
Víme, že nasloucháš.
-Amen. -Amen.
Máme víc než oni. Víru.
Oni se straní Boha.
Straní se svých vlastních dětí.
DĚKUJEME ZA NAŠE KRÁSNÉ ZUBY
Až budeš připravená.
Tady to je ponuřejší než u toho jezírka.
Dřív to tu vypadalo úplně jinak.
Táta se rád staral o květiny.
Miloval to tady.
Tati,
nevím, jestli mě slyšíš.
Co to, kurva, dělám?
Jde ti to.
Zkus jít až dozadu.
Ještě dál.
Tati,
nikdy jsme se nepoznali
a nevěřím na duše,
takže nevím, jestli jsi to byl ty, ale…
Jen jsem chtěla…
Chtěla jsem…
Seru na to.
Lauro, stůj.
Zabil se, protože nechtěl být můj otec.
Proč by mi zachraňoval život?
Třeba ti to vysvětlí, dej mu šanci.
Nech mě.
Nenechám tě odejít, dokud to nezkusíš.
-No tak! -Tak tady tě máme.
Říkala jsem si, že svou povahu skrýváš nějak dlouho. Pusť mě.
Vždyť umírám, to jsi zapomněla?
Umřeš ještě dřív, jestli mě nenecháš.
Polib mi prdel.
Ne!
Milovala jsem ho.
Obdaroval tě životem.
-Nechceš si nahoře dát šlofíka? -Ne.
Přinesu ti vodu.
Nechci spát, chci…
-Možná bych měla odjet. -Ne!
Ne, ne, ne.
Mám strach.
Nikdy jsem nepřemýšlela nad tím, jak jsem ti musela ublížit,
když jsem tě opustila.
Zlomila jsi mi srdce.
Nikdy jsme o tom nemluvily, že ne?
Co bys řekla na čaj?
Po tom,
co se stalo posledně?
Ještě štěstí, že čajové konvice sbírám.
Myslela jsem, že sbíráš spíš ptáky.
Nezlob se.
Četla jsem tvůj deníček.
Nevadí.
Ty nezbedo.
Kráva strká nos, kam nemá.
Mami?
Mami, jsi v pořádku?
Vypadni.
Neměla jsem to číst, omlouvám se.
Vypadni!
Teď sleduješ ty mě?
Nemáš jednu navíc?
-Celie, čím jsem si… -Mše se ruší.
-Ruší? -Moje dcera je…
-Ale… -Nepřerušuj mě, Leonarde.
Zajisté víš, že mi nečekaně přijela dcera.
Všem to řekni.
Ale Celie…
Dej mi pokoj!
Měla jsem kurva divnej den.
Jedinej pták v celý vesnici, kterýho matka ještě neměla.
Jak to víš?
Přečetla jsem její deníček.
To snad ne.
-Boduje je od 0 do 10. -To ne.
Měla tam podivný obrázky
-pozic, o kterých se mi nesnilo. -To snad ne.
Takže toho je na tebe moc, nebo myslíš,
že tu nějakou dobu zůstaneš?
Proč? Nedostatek útrap v životě?
Promiň.
Chtěla jsem říct, že bych nepomohla.
Celie, můžu s tebou mluvit, prosím?
Nedělejme vlny.
Prosím, Celie, otevři dveře.
Zakroutím mu krkem.
Řekla jsem to jasně.
-Řekla, ale… -Kdo tě sem poslal?
Nikdo. Teda… vesnice to prodiskutovala.
Prodiskutovala, říkáš?
-No, ono se to… -Leonarde, mluvíš jako mrdáš!
Vymáčkni to ze sebe už!
No dobře, zkrátka nemůžeš se jen tak rozhodnout,
-že se vše odloží. -Můžu si dělat, co, kurva, chci,
-Leonarde. -Ne.
Nepřijatelné, je to něco za něco.
Máme dohodu. Ty nám dáš, co potřebujeme,
-a my tobě… -Vím, co znamená něco za něco,
a nemáte nic, co bych mohla potřebovat.
-Nikdo z vás! -Celie, prosím.
Dvacet let nám to šlapalo jak hodinky a teď to rušíš?
Jenom odkládám.
-Moje dcera nečekaně… -Ona počká, tohle ne.
Ty budeš sedět vzadu a dojde na tebe řada až nakonec!
Co to, kurva?
Panebože, Lauro! Co je to?
-Nevím. Moje máma prý umírá. -Cože?
Myslím, že taky umírám.
Před pár dny jsem se předávkovala. Od té doby mi ta sračka teče
-z uší a… -Vrátíme se na začátek.
Cecilie umírá, ale co má společného s tebou?
-Je moje máma. -Ale nejste propojené.
-Je to moje máma! -Ale ty jsi nikdy…
Bože, dobře.
Zjisti, co se to, do prdele, děje, a pak mi zavolej.
Dobře? Slibuješ?
Ano.
-OK. -Jo.
Mami, musím s tebou mluvit.
Tvůj obličej!
Nic se neděje, počkej na mě doma.
Počkat, počkat. Kam jdeš?
-Jen do vesnice. -Co? Proč?
Důvěřuj mi.
-Dobře. -Důvěřuj mi.
Všechno bude v pořádku.
Už jsi doma. Jsi v bezpečí.
Do prdele.
Do prdele. Mami!
Myslím, že by ses měla vrátit dovnitř.
Zatančíme si?
Vypadněte. Prosím.
Máma chce, abys zůstala doma, zatímco ona je v kostele. Takže…
Máte procházkovou hůl?
A to nejdu na procházku.
-Ty taky ne. -Vyhrožujete mi kachnou?
Kopytem.
Teď už zalez zpátky.
Pane náš, Otče lidstva
Odpusť nám naše pošetilosti
Přeměň nás dle svého úmyslu
Do čistší…
Na nebesích slyšte naše volání
Víme, že nebudeme čekat dlouho
Jsme duše, které přišly spočinout
Musíme pít, abychom uhasili žízeň
S novou silou, kuráž máme
Díky tobě víme
Že neskonáme
Kuráž máme, jen sílu mít
S láskou se ti
Poklonit
Já! Já! Já!
-Já! -Já!
Já! Prosím!
Já! Já!
Já! Slyš mě!
Prosím!
Mami! Do prdele!
Počkejte!
Na mě se ještě nedostalo.
Abi!
Abi, otevři!
Zmiz odsud.
Kene, to jsem já, Laura. Abiina kamarádka z dětství.
Konečně ses vrátila dát si mléka matky?
Ne, ne, já neměla.
Jen jsem sledovala ostatní. Viděla jsem, co dělají, vše to jen zhoršilo.
Co se mi to děje?
Je to všude.
Co je všude?
Tvůj otec znal staré zvyky a pak i tvoje matka.
Co zjistila následně, změnilo ji i celou vesnici.
Jen já, Abi a její máma jsme odolali
jedu tvojí matky.
Co jste to říkal o mém otci?
-Jdi už. Musím najít Abi. -Co jste to říkal o mém otci?
Když vstoupil do té bažiny,
nechtěl si vzít život, chtěl ho darovat.
Komu?
Něčemu, co se postavilo Bohu.
Zeptej se matky, jak tomu ukradla sílu,
až jí budeš balit k odjezdu.
Jste naprosto šílenej. Jen hledám lék.
Tobě nenáleží lék, leda slitování.
Nechci slitování.
-Chci odpovědi. -Odpovědi?
-Ty tě nezachrání. -A Bůh jo?
Vaší ženě nepomohl.
Co to…?
Jdu hledat svou dceru
a ty najdi svoji matku
a řekni jí, že Bůh se vrací k nám do vesnice.
Běž.
Podívej, co jsi mi provedla, ty mrcho!
Kde je máma?
-Už nejspíš doma. -Ne.
Pojď, jdeme za ní.
Nebyl jste na mši.
Kdy dostanete svoje mléko?
Až tvoje matka bude zase ochutnávat to moje.
Paní Dentová?
Jdeme domů za tvojí matkou.
Celie?
-Mami? -Celie?
Mami?
Jdi, třeba je tam.
Celie?
Mami?
-Pohni se. -Mami, jsi tam?
-Jaký je kód? -Jak to mám vědět?
Celie? Dámy první.
Celie?
Není tady.
Pojďme pryč.
Nikdo tady není. Jdeme hledat mámu.
Nikdo tady není. To je snad, do prdele, vidět.
Skvělé.
Řekla, že ti můžu ublížit, když bude třeba.
Možná to i chtěla.
Nedivím se jí.
Kam si myslíš, že jdeš?
Pomoz mi.
Prosím, pomoc!
Celie, ty mrcho!
-Chtěla jsi mě tomu předhodit! -Lauro.
-Lauro, pojď se mnou. -Abi? Abi, co děláš v jejím autě?
-Ne, ne, ne. Jsi na jejich straně. -Podívej,
ona všechno spraví, pomůže nám.
Všem nám pomůže.
-Poslouchej… -Nech mě!
Vrátila se mi ta zasraná rakovina. Vlez do auta.
-Cože? Ne, ne! -Přísahám.
-Ne! -Vše bude v pořádku.
Krávo!
Uklidni se, uklidni se.
Proč jste mě nezabili, hned jak jsem přišla?
Stejně jsem jen maso pro tu věc.
Jsi mnohem víc než jen to.
Sežralo to toho chlapa.
Kým jste to ještě nakrmili?
Nikoho jsme jí nepředhodili.
To ona krmí nás.
Ale země pozře všechny své děti…
…jednou.
Honem. Tudy.
Prosím. Prosím, přestaň. Nech toho.
-Ne. -Prosím, nedělej to.
Dobře to dopadne.
Proč jí pomáháš? Co pro tebe kdy udělala?
-Musíš jí věřit. -Ty nevíš, co je uvnitř.
Zalez tam!
Dovnitř!
Panebože, Lauro! Jsi v pořádku? Omlouvám se.
Odpusť mi. Bude dobře, drahoušku.
-Až dozadu. -Prosím, prosím, pusťte mě.
-Musíme pokračovat. -Dochází jí síla.
-Poslouchej mě!
Ta síla nebývala její.
Tomuhle se obětoval táta?
Můj muž mi nedokázal udělat dítě, tak se radši obětoval jí.
Ona tě za to ve mně zplodila.
A jak jsi se jí odvděčila?
Zabila ses, takže ti musela dát další život.
Nechtěla jsem to po ní. Nic jsem po ní nechtěla.
„Nemůžeš za to.“
To už jsem slyšela tolikrát.
Vše, co sis vzala, teď hned vrátíš.
Napřed mi ty vrať mou dceru.
Až dodělá svou práci.
Ty už tady nerozkazuješ.
-Skončila jsi. -Vrať se domů, tatínku.
Přišel jsem tě zachránit.
Spíš potřebuje ochránit před tebou. Před tebou a tvým mlčícím kamarádíčkem.
Tobě, ať už se plazíš před kýmkoliv, taky neodpovídá, že?
Podívej se na dceru, pro kterou se tvůj manžel obětoval.
Hnije před očima. Stejně jako ty.
Nikomu nepomůžeš.
Jen se zeptej svojí dcery.
Abi, o co tady jde?
Do kruhu s ní.
Víš, co se stane, když tam nebude.
Neotáčej se ke mně zády!
Královno hniloby a znovuzrození, vezmi si svou dceru.
-Stojí tady. -Prosím!
-Abi, co jsi provedla?
Panebože.
Ne.
Vezmi si ji!
Už nebudeme umírat. Ani ty, ani my.
Proč bys po ní něco chtěla?
-Promiň, tati. -Proč bys po ní něco chtěla?
Protože má odpovědi.
Vždyť Bůh tě uzdravil.
Chtěla jsem žít.
To já jsem ji zachránila, Kene.
Nezachránila jsi nikoho.
Já taky ne.
Promiň mi to, Abi.
Ne! Nepouštěj ji!
Vezmi si ji.
Vezmi si svou dceru, to je jediná možnost!
Proč jsi mě prostě nezabila?
Nejsem vrah.
Vypusť ji.
Všichni ve vesnici zemřou,
jestli ji pustím, než obnoví síly.
Všichni.
Pohni se.
Přidej, ty stará krávo.
Celie, pomoz nám, prosím!
Musíš kázat další mši.
Pomoz nám!
Řekni jim to.
Povídej!
Co nám máš říct?
Nemůže vám pomoct.
Co vám dala, neměla právo rozdávat.
Brala si vaše peníze, úctu a manžele.
Nic jí nedlužíte.
Dlužíte mé opravdové matce, ale ta už se nikdy nevrátí.
Všichni jste v prdeli.
Celie, co jsi to s námi provedla?
Dala jsem vám mládí.
Dala jsem vám život.
Copak mi někdo z vás dal něco srovnatelného?
-Otrávila jsi nás. -Jen jsem vám dala, co jste chtěli.
Ještě to dokážu.
-Nemusí to skončit. -Ne, je konec.
Skončili jsme.
Byli jsme tak šťastní.
A ty jsi to nedokázala snést.
Věříte mi?
Zbožňujete mě?
Pomoz nám!
Zbožňujete mě? Milujete mě?
Už chápeš, co znamená zbožňovat?
Prosím.
Jsem tvoje matka.
Ty moje matka nejsi.
Ty jsi jen píča, ze které jsem vylezla.