Vi kan komme oss vekk og finne ut hva som skjedde med faren deres.
Dere har omtrent 60 sekunder på å bestemme dere.
SIKKERHETSSYSTEM
Hva blir det til?
- Vent. - Går ikke.
Kassebilen på parkeringsplassen?
Tenkte meg det.
SPORER FRAKOBLET OBERST LELAND SHAW
- Jeg drar ikke noe sted med deg. - Dere kom til meg.
Vil dere ikke vite om faren deres lever eller ikke, er det deres sak.
Men jeg vil vite det.
Hvis han lever, hvor skal vi lete etter ham?
- Vi starter der sporet hans endte. - Lykke til.
De lette etter flyet i ukevis. Hundrevis av kvadratkilometer i Alaska.
Da leter vi der de ikke lette.
Dette er en niwaki, som betyr en helt annen beskjæringsprosess.
Det er selvsagt fascinerende.
Jeg vil bare at disse Monarch-drittene
holder meg utenfor den galskapen faren min drev med.
Er det greit for deg?
- Jeg vil finne faren min. - Jeg også.
Hvorfor vil du finne ham? Hva er du ute etter?
Hiroshi Randa er mer som en sønn enn en nevø for meg.
Han er den eneste familien jeg har hatt. Derfor.
Dette er galskap.
Galere enn å finne hemmelige filer i din fars hemmelige safe?
Galere enn en hemmelig bror?
En hemmelig familie?
De er etter oss. Kom dere til kassebilen.
KRISESITUASJON. VÆR PÅ VAKT.
- Jeg kjører. - Nei, den er leid.
- Du har neppe lov. - Du er din fars sønn.
KRISESITUASJON. VÆR PÅ VAKT.
Hvor skal nøkkelen inn?
- Når kjørte du sist? - Takler det som flyter, flyr eller kjører.
- Foten på pedalen. Trykk på knappen. - Knappen?
Det er Lee Shaw!
- De kjører mot sørporten! - Steng sørporten.
Stopp!
Pass opp!
- Betalte du skadeforsikring? - Ja.
Hva gjør du?
Pass opp!
- Er du gal? - Du satt aldri på med bestemoren din.
Hold dere fast.
Han kommer tilbake! Hovedporten!
Herregud!
- Jeg liker det ikke. - Du har ikke holdt det hemmelig, Billy.
Vi har alltid vært uavhengige.
Fordi ingen tar oss på alvor.
Skal dette være vår private monsterjakt-klubb, trekker vi søknaden.
Men hvis dere vil utgjøre en forskjell og gjøre seriøs forskning,
trenger vi støtte.
- Kan vi stole på ham? - Så lenge vi ikke får ham til å virke dum.
OK.
- OK. - Ja.
Velkommen til Monarch, general.
Så du greide å få en lederstilling fra det eskorteoppdraget.
Og du har begynt å like disse glupingene, Shaw.
Som å gjete kongens harer.
Hvis harer hadde geigertellere og trodde de var smartest.
Kollegene mine: Dr. Miura, William Randa.
Gratulerer med forfremmelsen, general.
- Takk, miss. - Bare hyggelig. Og det er doktor.
Tilgi meg.
Du har visst noe å vise oss, doktor.
1954 TO ÅR ETTER FILIPPINENE
Hva i helvete?
Si at det er en fossil.
Det ville vært en god antakelse.
Men vi tok avtrykket i en gjørmete åker i Indonesia.
For tre uker siden, før regnet fylte det.
Hvordan går noe så stort rundt uten å bli sett?
- Jeg heller mot teleport... - Vi jobber med ulike teorier, sir.
Dette kommer til å gi meg mareritt.
Men inntil dere viser hva som laget det, er et fotavtrykk bare et hull.
Kunne dere ikke skaffe et bilde?
Hvorfor bare et bilde?
Hva om vi kan lure det ut av gjemmestedet?
Vi trenger bare 70 kilo uran.
La meg forklare, sir.
Vi slapp like mye over Japan.
Hva er det dere mener?
General, da jeg tok doktorgraden,
oppdaget jeg unormale strålingsspor i troposfæren.
Og vi tror de kan være direkte knyttet til titanens bevegelser.
Tror du de er radioaktive?
De slipper ikke ut radioaktivitet, men de absorberer det. Lever av det.
Jeg mener vi bør ta initiativet.
Å konfrontere dem der er bedre enn å konfrontere dem her.
- Ville ikke Ike sagt det? - President Eisenhower,
vår øverstkommanderende, ville sagt at vi trenger alt uranet for nasjonal sikkerhet.
Med respekt å melde, sir, en skapning som dette,
så stor som dette, er en eksistensiell trussel mot global sikkerhet.
Ja. Ja! Vi fikk det.
Vet dere hvor stort det er?
70 kilo, vil jeg si.
Ikke start med teleportering neste gang.
Det er en teori.
Ja, det samme er at jorden er flat, men det gir deg ikke midler fra Pentagon.
Vi snakker om århundrer med akseptert vitenskap
innen evolusjon, zoologi og fysikk.
Det krever åpne sinn.
Ja, og åpne øyne, Billy.
Man må lese rommet.
Dette er en oppdagelsesreise.
Så jeg holder ikke munn for å få støtte fra en gjeng våpenglade neandertalere.
Vi har mye arbeid å gjøre. OK?
Vi ses på kontoret.
Du vet hvordan han er.
Ja, det gjør jeg.
Hadde det ikke vært for deg, ville ingen av oss vært her.
Det er ikke en teori, det er fakta.
Så du sier at det er rom for våpenglade neandertalere.
Takk.
Men han har rett. Hvis vi skjuler hvem vi er og hva vi prøver å gjøre,
hva er da poenget med å gjøre det?
BASERT PÅ KARAKTEREN "GODZILLA"
- Vi startet med blyant og papir. - Ikke særlig til sprang framover.
Jeg skjønner ikke at Billy beholdt dagbøkene.
Han skriblet ned alt han kom over til det var bare stumper av blyantene hans.
- Det gjorde far. - Jaså?
- Han spisset dem med en pennekniv. - La igjen spon overalt.
Mor ble lei av å feie opp etter ham.
Det er noe her som Hiroshi ikke ville at Monarch skulle vite.
Magefølelsen min sier at om vi finner det før dem, finner vi ham.
May laget noe som kan lese dem, men det er hos henne.
Fint.
Nei, jeg har faktisk digitalisert dem alt.
Spare dem til en regnværsdag.
Greit, glupingen.
Du må lete der etter alt om Alaska.
Det er ikke lett å lete blant visuelle data etter nøkkelord.
Kan ikke bare google.
Vet du hva Google er?
Jeg satt ikke i isolat, May.
- Når ble Monarch stiftet? - Sent på 40-tallet eller noe sånt.
Betyr ikke det at du er rundt 90 år gammel?
Hva kan jeg si? Gode gener.
Wow.
Hva er alt det?
Håp.
Drømmer. Ambisjoner.
Det vi ville at Monarch skulle være før de havnet på villspor.
Nå jakter de på dere i stedet for monstre.
Jobbet faren vår virkelig for dem? For Monarch?
Det er familiefirmaet deres.
Han visste at disse greiene eksisterte. Det visste dere alle.
Dere kunne ha advart folk, prøvd å stoppe det.
Det var akkurat det vi prøvde på.
Men du var der. Du så det.
Tror du at noe på jorden kunne ha stoppet det?
- Stoppet det? - Da kastet han bort livet for ingenting.
Det er ikke familiefirmaet vårt.
Det er familieforbannelsen.
BIKINIATOLLEN 1954
- Pakket du storformatkameraet? - Ja, Billy.
- Og linsene? 500-millimeterne? - Nei.
Jeg la dem igjen med seismometret og den ekstra filmen.
Synd. Så mye for forsiden av National Geographic.
Hva i helvete?
Jeg sa at vi ikke kunne stole på den dritten.
Vent. La meg ta meg av dette.
La meg... La meg ta meg av dette.
General.
Sir, det ser ut som dette går i en retning vi ikke diskuterte.
Dere trengte en stor mengde uran.
Ikke i bombeform, sir.
- Skulle vært mer spesifikk. - Du kunne ha sagt det.
Det er ikke sånn hemmelige atomprøver fungerer.
Jeg forstår. De ber bare om en sjanse til å finne ut hva vi har med å gjøre.
- Vi vet ikke engang hva det er... - De er en trussel mot global sikkerhet.
Stemmer ikke det?
Jo, sir.
Hvor mange stjerner ser du der?
En, sir.
Da måtte du gjennom to eller tre
eller fire nivåer opp for å skaffe det vi ba om.
Og alle de stjernenes vurdering
var at om vi får denne tingen fram, kan vi ta oss av den her. Nå.
Monster eller ikke monster, den greia drar ikke tilbake til Los Alamos i en kasse.
Jeg forstår at det ikke var dette de tenkte på,
men det er større enn oss alle.
Dere ba om hjelp fra den amerikanske hæren.
Her er den.
Hei, det er meg.
Beklager, det blåser. Jeg er på en båt, på et skip.
Det vet du at jeg ikke kan si.
Hør her...
Kan du lytte et øyeblikk?
Jeg tror jeg kommer tilbake snart.
Jeg mener det. Om jeg visste mer, ville jeg sagt det.
Jeg må legge på. Tiden er ute.
Det er ikke bra for miljøet. Fiskene spiser plasten, og vi spiser fiskene.
Jeg skal donere til Greenpeace.
Eller fortelle hvorfor du kastet telefonen i sjøen.
Trenger du noe?
Han vil gå gjennom planen.
Stoler du på gamlingen?
Du trenger ikke å utsette deg selv for mer fare hvis du må dra tilbake.
Dette er min skyld.
- Dette er mitt rot. - Ja.
Ja, det er ditt rot. Og hennes. Og du dro meg med.
Du koster meg forretningene og hjemmet mitt, alt jeg har bygd, den jeg er.
- Jeg visste ikke at dette ville skje. - Greit.
Men inntil vi har ryddet opp i ditt rot, og jeg får tilbake det du har kostet meg,
kan du ikke fortelle hva jeg trenger.
OK, jeg har smurt hjulene så godt jeg kan.
Men her er greia.
Hvis en overivrig grensevakt finner disse på oss,
er spillet over.
Så vi må kvitte oss med dem.
Nei. Du sa at nøkkelen til å finne faren min er der.
- Hun har kopi på laptopen sin. - Jeg bryr meg ikke.
Hvorfor må jeg gjøre som du sier? Og hvorfor drar vi til Korea?
Faren min forsvant i Alaska. Alaska er den veien!
- Vet du hva du gjør? - Jeg fikk oss ut av Japan.
På dette skipet. Ingen pass, ingen Monarch.
Vi trenger en som er i Pohang. Han er en gammel venn av meg.
Kanskje den siste vennen jeg har igjen.
Men du har rett.
Hiroshi er din far.
Og din. Så hvis dere to vil bestemme, har dere rett til det.
Så når vi kommer dit...
...hvor drar vi?
POHANG SØR-KOREA
- Hvor er vennen din? - Stol på meg.
Vent. Vi skal være i kø nummer to.
KOREANSKE PASS ANDRE PASS
Ellers takk.
Vi skal visst stå i kø nummer to.
Faen.
- Pass. - Unnskyld?
Pass!
Snakker du engelsk?
Engelsk?
Her er situasjonen.
Jeg har med meg min søsters adopterte barnebarn.
Vi var på det skipet.
Jeg sa at for sikkerhets skyld måtte vi ha alt i én ryggsekk.
Ryggsekk.
Vi er ikke terrorister, og jeg har aldri vært i Nord-Korea, så...
- Hei! Vent. - Herregud. Vær så snill!
Jeg har passet mitt.
La meg kontakte ambassaden...
Får vi bot eller noe?
Jeg betaler dere gjerne, så kan dere bruke pengene som dere vil.
- Hva har du å tape? - Jobben.
- Vi kan ikke ende i fengsel. - Shaw ødela alt.
Jeg skal gjøre det verdt det.
- Vi er ikke til salgs. - Da er dere dummere enn dere ser ut.
- Jeg mener... - Faen.
Jeg sa at du skulle treffe noen veldig dumme folk.
Ja.
Herregud. Har du hørt om å slå forsiktig?
Nei. Min bror!
Altfor lenge siden, Du-Ho.
- Du ser yngre ut for hver gang. - Nei. Men det er det alle sier.
Vi må dra før noen finner ham.
- Kom igjen. - Kom igjen!
Dere har ingen tiltro. Kom igjen.
Drittsekk.
Velkommen til Japan.
Takk, Tim. Jeg setter alltid pris på å besøke Japan.
Selv om jeg skulle ha hjulpet datteren min å flytte inn i studentboligen nå.
Gratulerer.
Nå feirer eksmannen min milepælen med henne,
fordi Lee Shaw har bestemt seg for ikke lenger å benytte seg av avgangspakken.
- Hvis jeg får... - Nei, det får du ikke.
Hva fortalte han deg?
Verdifulle data er stjålet. Vi måtte få dem tilbake.
Nevnte han at han ikke er autorisert for denne bøllete eskapaden sin?
Jeg gikk ut fra...
Flyet er klart til å dra om 30 minutter.
- Begge skal være på det. - Vi kan ikke dra. De har Randas filer.
Gamle notater og sprø teorier hjelper oss ikke å unngå en ny G-Dag.
Lee Shaw er visst ikke enig.
Hvis du trodde at de var så viktige,
hvorfor ikke gi dem til dr. Serizawa eller meg? Hvorfor gjøre det alene?
Er dette om vårt oppdrag eller ditt?
Er det bekreftet? Alle sammen?
Greit, vær klar.
Shaw er i Sør-Korea.
Ansiktsgjenkjenning flagget ham og de andre
da de ble pågrepet av tollere i Pohang.
Han klarte å unnslippe.
Du. På flyet om 30.
Du. Samle et taktisk team og gå etter Shaw. Hva du enn trenger.
Jeg trenger partneren min.
Hva om han har rett? Shaw har ligget på is i årevis. Hvorfor slå til nå?
Er jeg rask, kan jeg ta Shaw igjen, men ikke uten ham.
Ingen forstår bedre hva Shaw pønsker på, hvorfor filene er så viktige for ham.
Gale forstår gale.
- Skaffet du utstyret jeg ba om? - Det er om bord alt.
Bamboo Bomber?
Jeg sa jetfly, Du-Ho, ikke en aluminiumkiste med vinger.
Alt som kan gå galt med henne,
har gått galt alt. Air Du-Ho er klar for ombordstigning.
Skal vi fly helt til Alaska i det?
Ikke se på det som gammelt. Se på det som vintage.
Ingenting på sonaren, general. Hvor lenge vil du vente?
Det er varmt nok til å steke egg på Pucketts fjes.
Hvis den ikke kommer, mister vi garantert hærens støtte.
Det er bedre enn å se dem utslette noe de ikke engang forstår.
- Hva er utslaget? - Hva skjedde?
Jeg vet ikke, sir.
Gi meg en oppdatering. Hva skjer?
Hør etter! Hør etter! Sonar-kontakt.
Er det en dinosaur?
- Er det pansring? - Hva trenger den beskyttelse mot?
Oss.
Du snakker.
Se som den beveger seg.
Hvorfor har vi aldri sett den før?
Hvis vi gjør dette, hvordan får vi vite noe?
Dette er galt.
General?
Vi bør vurdere å trekke oss tilbake.
Hvis vi ikke lærer alt om fienden...
Venter du på å se hva fienden gjør, har du tapt alt.
Herregud.
Klarert for Castle Bravo!
Hør etter!
Sender detoneringssignal til Castle Bravo om 30 sekunder!
Ti, ni, åtte, sju, seks...
- Slipp meg! - Kei. Det er over.
Jeg må stoppe den! Stopp!
- ...to, en. - Ikke gjør det!
Dere kan ikke gjøre det! Vær så snill!
Storslagent.
Ja, det var det.
Hva har vi gjort?
Var dette fars virkelige liv? Når han sa at han var på en konferanse,
snek han seg egentlig over grenser og jaktet på monstre?
Cowboy-dagene lå bak oss da Hiroshi ble med.
Monarch drev med telling og tallknusing. "Data-drevet", kalte de det.
- Når traff du ham sist? - Jeg vet ikke. Nesten 20 år siden.
Jeg var allerede en dinosaur.
Hvis dere to vil vite noe om situasjonen deres,
så har jeg ingenting. Hiro var en normal gutt.
Han torturerte ikke dyr.
Ingen problemer med pottetrening.
Typisk profil av en sosiopat.
"Virket som en trivelig fyr.
- Hvem kunne ant det?" - Kan du gi deg?
Han tok etter moren sin. Gikk etter alt han ville ha.
Han lot aldri noe komme i veien.
Og han løy aldri for meg.
Dette er en hemmelighet, Cate, ikke en løgn.
Det virker som en nyanse uten forskjell.
Ikke for meg.
Jeg vil nøde avbryte familieterapien, men jeg tror jeg har funnet noe.
Jeg har søkt på ordet "Alaska",
og alt jeg får opp, er savnede hundesleder og observasjoner av "Yukon Yeti".
Men du sa "data-drevet",
så jeg gjorde et numerisk søk for å se om jeg fikk treff
på Alaskas lengde- eller breddegrad.
Det er Billys håndskrift.
Ja. Dette er geo-koordinater fra hele verden.
Mexico, de asiatiske stepper og Nord-Afrika.
Alt på listen er huket av bortsett fra denne.
Når jeg legger det til på kartet...
Å, ja.
Om vi visste hvor deres fars fly var på vei da han forsvant,
kunne jeg funnet stedet.
Det var flygning 74-noe.
Fulgte en flyrute fra Nome til Barrow.
Nome til Barrow.
Bingo.
Jeg skylder dere en biff for dette.
På tide å bli cowboy, Du-Ho.
- Vi har en ny destinasjon. - Har den.
- Hvorfor skulle han til Barrow? - Han var på vei mot Barrow.
Det var ikke dit han skulle.
Keiko?
Går det bra?
Han skulle ikke ha stoppet meg.
Ja, han var egoistisk.
Hva om han ikke hadde gjort det? Du hadde blitt sparket, arrestert og deportert.
De ville ha sprengt bomben uansett.
Generalen tilkalte meg for å diskutere pengene.
Jeg tenkte at siden det går i dass uansett, kunne jeg sikte mot månen.
Så jeg ga ham et forslag. En rekke Monarch-utposter,
ekstra folk, overvåkningsutstyr, alt.
Han sa nei.
Sa at vi ikke ba om nok.
De gir oss en blank sjekk
for å finne ut om det er flere sånne der ute.
Hvordan i helvete klarte du det?
Jeg stilte et enkelt spørsmål. Hva om den neste ikke dukker opp midt i Stillehavet?
- Hva med New York eller Washington? - Da må vi fortelle hele verden det.
Vil du fortelle offentligheten detaljene rundt en hemmelig atombombesprengning?
- Hvorfor ikke? - Fordi de henrettet Rosenberg-paret.
Hva om...
Si at vi finner en til.
Trenger generalen å vite alt?
Foreslår du at jeg lyver for min overordnede?
Nei. Men en løgn og en hemmelighet er to forskjellige ting.
Jeg tviler på at krigsretten vil se den forskjellen, Kei.
Stoler du på oss?
Stoler du på henne?
OK.
Alt jeg kan fortelle ham, er det dere forteller meg.
Og jeg stoler på at dere forteller meg det jeg trenger å vite.
- Er det greit for deg? - Er det greit for deg?
Det er greit for meg.
- Ja. Greit? - OK.
- Ja. Ja. - Ja.
Alt er i orden.
God morgen.
- Hvor er vi? - USA. Vi er snart hos pappa.
- Gleder du deg ikke til gjenforeningen? - Hva så? Er du enda en av sønnene hans?
Jeg mente ikke å snoke.
Unnskyld. Jeg vet bare ikke hva jeg er mest redd for.
At vi ikke finner far, eller at vi gjør det.
Det er uansett et slag i magen, og jeg vet ikke hvor mange flere jeg tåler.
La meg fortelle deg noe.
Du verdsetter ikke livet før du er redd for å miste det.
- Ikke så mye når man ser andre miste sitt. - Jeg så mange dø.
Faren min, gode venner.
Man står opp hver morgen og triller terningen.
Fryktelige ting kan skje, men du kan ikke gjemme deg for smerten.
Se på deg.
Hold deg i skjul og ikke snik deg inn i Korea.
Da møter du ikke Du-Ho,
og får aldri sjansen til å be faren din dra til helvete.
- Hva var det? - Broder.
Jeg tror vi nærmer oss.
Jeg tror det er her.
Jeg tror vi har funnet det Hiro var ute etter.
- Jeg overtar, Du-Ho. - Ditt fly.
Vi skal gjøre litt artig flyging.
Sikre alt der bak. Dette blir tøft.
- Hva? - Nei, nei, nei. Vent.
Du må bli her. Fest beltet.
Hvorfor flyr han?
Lee Shaw er den beste piloten jeg vet om når man flyr etter instinktene.
Jeg kommer til å tisse på meg.
Du-Ho pleier å ha noe under setet der i tilfelle nødssituasjoner.
Der, ja. Åpne den.
Ta deg en stor slurk. Du vil trenge det.
Det er bare vann.
Sett på korken. Legg den her så jeg ser den.
Ja. Greit.
Nå har vi en kunstig horisont.
Da kjører vi!
Fy fader!
Herregud! Stopp!
- Kom igjen, baby. - Shaw!
Jevn ut!
Der. Vi kan lande der.
- Dette blir tøft. Hold dere fast. - Faen.
Hva er det der nede?
- Hva? - Hold dere fast i noe.
Nå lander vi!
Er alle like hele?
Du må jobbe med landingene dine.
Godt jobbet, annenpilot.
Å, nei.
Jeg vil ikke se ham.
Det er ikke ham.
Beltet er åpnet. Kanskje han ble kastet ut.
Wow.
Du store alpakka!
Herregud. Tror du det er noen der?
Hvis alle døde i styrten, hvem satte opp alt utstyret?
Jeg kjenner den håndskriften.
Jeg også.
Han overlevde.
Det landet.
Trygt.
Vi må dra!
Jeg takser flyet. Kom fort!
Kom igjen!
Løp! Kom igjen!
- Kom igjen! - Kom dere til flyet!
Faen.
Å, nei.
Tekst: Evy Hvidsten