JŪTA 2015. GADS
Normāli.
Kas, pie velna?
Sveiki. Te Bārnsa.
Man te parādījušies ļoti dīvaini rādījumi, un...
Bārnsa.
47. priekšpostenis. Jā.
Man jārunā ar direktora vietnieci Verdugo...
Jā. Es pagaidīšu.
Duho!
Pie zemes!
Kentaro!
Kentaro, bēdz!
- Aiziet, kustamies! - Bēdz!
Aiziet, ātrāk!
Velns.
PAMATĀ TĒLS "GODZILLA"
- Labi šauj. - Es vismaz centos.
- Muļķi, tevis dēļ mūs varēja nogalināt. - Klusu!
- Ko darīsim? - Cīnīties mēs nevaram.
Es neieteiktu.
Domāju, ka pagaidām esam drošībā.
- Nolādēts! Maitasgabals! - Nē, nē, nē.
Man ir galīgi slapjas kājas.
Tad mums jāiet ātri.
Nāc, Meja. Celies, celies!
Nāc! Meja, viss labi?
Vai viss labi? Es nomiršu no hipotermijas!
Priecājies, ka atbraucām?
TOKIJA PIRMS GADA
Tavs darbs ir izaicinošs.
Kāpēc tas?
Kāpēc tagad?
Mājas gaisma!
Tu saminstinājies.
Tas ir sarežģīts jautājums.
Un tu vairākus mēnešus varēji domāt atbildi.
Māksla rodas no tā, par ko ir neērti runāt.
Man tas notiek intuitīvi.
Es respektēju tavu procesu.
Taču, ja pircējs tērēs naudu, lielu naudu,
viņš gribēs zināt, ko saņems. Kāds ir mākslinieks.
Cilvēki nepērk mākslas darbu...
Pērk mākslinieku.
Zinu, Kimi. Es atvainojos.
Tev ir divas stundas laika izdomāt atbildi, lai es tev noticētu.
Mēs abi šovakar esam likuši augstu likmi.
Sveika, mamm!
"Kentaro Rendas pārdrošie paralēļu un iekšienes pētījumi
aicina skatītāju pārbaudīt savus pieņēmumus par identitāti."
Kas to varēja domāt, ka mans dēls būs tik provokatīvs?
Es tāds neesmu.
Visiem ļoti patiks.
Ja visiem patiktu, tas nebūtu pārāk "provokatīvi".
Ei...
Es ar tevi lepojos.
Un tavs tēvs tāpat.
Viņš to vēl nav redzējis.
Šovakar redzēs. Brauks pa taisno no lidostas.
Iziešu paelpot svaigu gaisu...
pirms visi gribēs iepazīties ar "provokatīvo" jauno mākslinieku.
Kentaro, tu šim mērķim esi smagi strādājis.
Tu esi to pelnījis.
Tur ir uzkodas.
Tu mani fotografēji?
Nē.
Nemuldi. Es redzēju.
Es fotografēju savas izstādes plakātu. Tu iegāji kadrā un sāki blenzt.
"Paralēles un iekšienes". Izklausās pretenciozi.
Neticami.
Zini, kas būtu neticami cienījami? Ja tu...
Jā.
- Izdzēsts. - Paldies.
Ir kāds iemesls, kāpēc tev nepatīk fotografēties?
Es...
Bilde ir ļoti skaista.
Tu man sit kanti?
Vienkārši esmu atklāts.
Tiešām tava izstāde?
Jā.
Vīns tur ir?
Lēts. Slikts. Pretenciozs.
Pretenciozs vīns.
Nuja.
Tev viskijs garšo?
Man garšo dārgs viskijs.
Tad tev ir paveicies. Japānā ir ļoti dārgi viskiji.
Forši.
- Es zinu vienu vietu. - Tagad?
Vai tad tev nav izstāde?
Es nozīmēšos vēlāk.
Labi.
Es esmu Kentaro.
Es esmu Meja.
Meja.
Meja! Kur tu ej? Lēnāk.
Lēnāk?
Ja savam parādu sarakstam negribi pievienot manus kāju pirkstus,
tev jāvelkas ātrāk.
Viņam taisnība, Meja. Taupi enerģiju.
Slapjas kājas. Būs jācīnās ar hipotermiju.
- Jādabū tevi sausu. - Nē. Pat ja varētu iekurt uguni,
titāna dēļ mēs nevaram palikt vienā vietā.
- Domājat, tas tepat kaut kur ir? - Nezinu.
Ko jūs ru... Kur palika tā jūsu senā pieredze, ko?
Tas ir titāns, Meja.
Tie ir kā sniegpārslas.
Divus pilnīgi vienādus neesmu sastapis.
Labi. Nu varbūt tajos jūsu dārgajos failos ir kāda informācija.
Ejiet ellē
- un savāciet savu mūža darbu. - Uzmanīgāk. Nu beidz, Meja.
Kad norietēs saule, ar katru mirkli kļūs aukstāk.
Mums nav ne pārtikas, ne pajumtes.
Ne Duho.
- Uz kurieni mēs vispār ejam? - Uz ziemeļrietumiem. Uz piekrasti.
Tur ir lielāka iespēja sastapt cilvēkus.
- Šķiet, es no lidmašīnas ko redzēju. - Ko?
Ko?
Kaut kādu veidojumu. Izskatījās pēc lielas golfa bumbas.
Noteikti cilvēka radīta - kāda celtne vai apmetne.
Labi. Labi.
Kāds no jums to redzēja?
Nē.
Bet Meja redzēja.
Ko? Nē.
Nē, tu teici, ka kaut ko redzēji.
Es neko neredzēju.
Tu nostājies viņu pusē? Tāpēc, ka esi uz mani nikna?
Nē, ar tevi tas nav saistīts! Es tūlīt nosalšu.
Es cenšos tevi glābt. Taču...
Uzticies man.
Sota?
Parole?
Sota, tas esmu es. Kentaro.
Kas?
Kentaro.
Paroli!
Labi, lai paliek. Briesmīgs ūķis.
Ūķis!
Ātri!
Ūķis? Ūķis?
Viņa tā nedomāja.
- Pārliecini par pretējo! - Tu man patīc.
Un tevi ir viegli nokaitināt.
Labi, man nebija taisnība.
Meja, tas ir Sota. Īpašnieks. Menedžeris. Pakaļa.
Vainīgs.
Pag. Tev ir pašam sava pudele.
Tu tiešām esi pretenciozs.
Tā te notiek.
- Bet varbūt varam labāku? - Labi.
- Labi, tātad esi veiksmīgs mākslinieks. - Šis ir mans gaismu dizains.
- Ko? Nevar būt. - Jā.
Tāpēc viņš ļauj man lekties un ielaiž agrāk.
Ar ko nodarbojies tu?
Ar datorlietām.
Nav ne tuvu tik interesanti, cik māksla. Cik sen tu to dari?
Kopš bērnības.
Bet kā darbu - šķiet, kopš šīvakara.
Kā? Nu... Kā tu to domā?
- Šodien tev ir pirmā izstāde? - Jā.
Nedomā, ka tev jābūt tur?
Es ļauju augt spriedzei.
- Tas viss ir teātris. - Teātris.
Šis arī ir teātris?
Kā tu to domā?
Slepens viskija bārs un tu, mākslinieks, nākamā zvaigzne.
Viņš ved arī citas?
Bārmenis to nedrīkst stāstīt.
Pakaļa!
Es jau neteicu, ka slikts teātris.
Ja runājam par izlikšanos.
Šī nav izlikšanās.
Es mākslinieku vērtēju pēc viņa darbiem, nevis apģērba un frizūras.
Ko?
Kāpēc tas viss nav galerijā?
Tos es nepārdodu.
Tu tiešām esi kas vairāk par frizūru.
Kimi mani aizsūtīja pie sava stilista. Cilvēki jau pērk mākslinieku.
Nu, jā.
Bagāti ķēmi, kam naudas ir vairāk nekā labas gaumes.
Kāpēc tu nepasaki Kimi, kurus darbus gribi izstādīt?
Galerija pieder viņai.
- Viņa ar mani riskēja... - Riskēja ar tevi?
Tā aiz labas sirds vien?
Beidz, tās ir muļķības.
Cilvēki negādā izdevību citiem, ja pašiem neatlec kāds labums.
Diezgan ciniski.
Tāda ir dzīve.
Labāk ej.
Bagātie ķēmi tevi gaida.
Nāc man līdzi.
Nav mans tusiņš.
Mans arī ne.
Sāc pierast, zvaigzne.
Paga.
Labi.
Tagad vari iet.
Labi.
Kādam tas ir jāpasaka.
Es nekādas celtnes neredzu.
Noteikti aiz tiem kalniem.
Noteikti?
- Kentaro, mēs vienojāmies... - Vienojāties jūs.
Tu esi aizrautīgs, tas jāatzīst.
- Es neesmu nekāds puika. - Pag!
Es zinu, ko redzēju.
- Nē! - Kas ir?
Tur!
- Kas? Kur? - Tur! Kas tas ir?
Jā, redzu.
Nezinu. Naftas platforma vai kāda vietējā apmetne.
Bet galvenais, ka ir, vai ne?
- Sekojam tam, ko redzam visi. - Jā.
Tu nezini, cik tālu tas ir. Titāns jūs varbūt noķers jau pusceļā.
Tas, ko redzēju es, ir tuvāk.
- Jā, ja eksistē. - Labi. Kentaro.
Tev ir brīnišķīga iztēle, bet tagad tā nav jāliek lietā.
Es iešu.
Ja vajadzēs - viens.
Ak dievs. Ietiepīgais pakaļa!
- Gribi mirt, lai pierādītu savu taisnību? - Un tu?
- Nē. - Izbeidziet! Lūdzu, izbeidziet.
- Tu domā, ka kaut ko redzēji? - Jā. Es to zinu.
Tad ej. Neapstājies, kamēr nebūsi to atradis, un atved palīgus.
Mēs darīsim to pašu.
Veiksmi!
Tā noderēs mums visiem.
Nē. Nē, mēs nevaram ļaut viņam iet.
Viņš ir izvēlējies, Keita. Ejam.
Dr. Bārnsa, jums kaut kas esot?
Jā. Pag. Kopīgošu savu ekrānu.
- Ko mēs tur redzam? - Radiāciju.
Gamma starus 30 eksahercu diapazonā.
- No kurienes tā nāk? - Tas ir tas dīvainākais.
Tādus uzliesmojumus rada tikai pulsāri.
Supermasīvi kosmosa melnie caurumi.
- Bet ne šos? - Nē.
Šie nāk no Zemes.
No kurienes tieši?
Nu, tos uztvēra vecs detektors, būtībā antīks modelis.
Nākamajā budžeta pieprasījumā ņemšu to vērā.
- Kur? - Tas bija ritmisks pulss.
Kā pulsārs,
bet, cik man zināms, Aļaskā pulsāru nav.
Paldies, Dr. Bārnsa. Sūtiet visu šurp, un mēs jums nosūtīsim ekspertu grupu.
Pag, tas nav tas galvenais!
Pēdējoreiz tādus rādījumus fiksēja
tieši pirms pēdējās parādīšanās.
Džandžirā un Jukas līdzenumā.
Pirms G dienas.
Kentaro!
Meja?
Tā esi tu?
Kentaro!
Keita?
Šov?
Nevajadzēja Kentaro laist prom.
- Nakti viņš neizturēs. - Viņam jānoturas līdz palīgiem.
- Meja, dod somu man. - Nē. Izbeidziet. Nē!
Viņš kaut ko grib.
Viņai sākas delīrijs.
Vēl pāris soļu, labi?
Padomā, cik būs silti, kad tur nonāksim.
Segas, karsta kafija.
Viskijs.
Nāc!
Nē.
Velns!
Ko? Esam atpakaļ pie tēta telts?
Kā tā var būt?
Mēs ejam pa apli.
Titāni neparasti ietekmē apkārtni
un mūsu uztveri.
Mākonis, caur kuru lidojām, šī vieta - viss ir dīvaināk, nekā jūs domājat.
Dīvaināk, nekā kāds var iedomāties.
Ja viņu nesasildīsim, viņa nomirs.
Ja titāns vēl ir te, varam nomirt mēs visi.
Bez viņas es nekur neiešu. Mēs nezaudēsim vēl vienu cilvēku.
Skaisti.
Ir gan.
Pasaki vēlreiz, kāpēc negribi iet uz savu atklāšanu.
Kāpēc tevi uztrauc, vai es iešu?
Nu, neuztrauc.
Bet tev nevajadzētu kaunēties no atzinības par savu darbu.
Ar ko nodarbojies tu?
Es tevi atvedu šurp un atkailināju savu mākslinieka dvēseli.
Par sevi tu man neesi stāstījusi ne vella.
Es jau teicu - ar datorlietām.
- Datorlietām? - Jā.
Jā, nu beidz.
Es esmu no Takomas. Takomā ir tizli. Tāpēc atbraucu uz Japānu.
Japānā ir forši.
Tā ir labāk?
- Piedod. - Nekas. Ne jau tevis dēļ Takomā ir tizli.
Tu vari palikt, cik ilgi gribi, vai vari nākt man līdzi.
Tā ir tava ballīte.
Es labāko jau esmu redzējusi.
Varu tevi satikt vēl kādreiz?
- Ieraksti savu numuru. - Tavs telefons?
Jā. Man patīk fiziskās pogas.
Tev vajadzētu...
Ignorē.
- Pacenties neko nesalauzt. - Kā tu varētu pateikt?
Hallo? Čau.
Es ceļoju.
Darba lietās, jā.
Nē. Klau, tev jābeidz man zvanīt.
Es tev piezvanīšu, kad būšu atpakaļ, jā?
Labi, tu arī.
Jā, atā.
Skaisti.
- Tie sūdi ir tik skaisti. - Meja.
Paliec ar mani. Meja. Meja.
Man dursta kājas.
Kā ar adatām?
Drīzāk ar dunčiem.
Ļoti labi.
Tavi nervi sāk mosties.
Apsaldējumu vēl nav.
Vēl.
Tu gan māki nomierināt.
Ei. Ja ar mani kas atgadās, sazinies ar manu māsu.
Viņu sauc Laira.
Nē. Tā nedomāsim.
Viņa ir vienīgais cilvēks, kam varu piezvanīt.
Es tev iedošu viņas numuru.
- Gan jau Kentaro zina... - Nē, ne sūda viņš nezina.
Cerams, jūs nerunājat par mani.
Ar sveicieniem no Duho.
Krekeri un šokolāde.
Kā viņai iet?
Labāk.
Labi. Viņas bikses ir sausas.
Būs jāpiemet kurināmais.
Šis ir tikai iekurs. Ilgi nedegs.
Un kas zina, kas ir jūsu tēta papīros. Varbūt pastāstīts, ko viņš te darīja.
Teorijas, atklājumi, kur viņš devies.
Lai deg.
Ģērbieties! Jāiet! Ātrāk!
Uz veco slēpni.
- Ejam! - Meja!
Aiziet, aiziet, aiziet!
- Meja! - Pag, stop! Nekustieties!
Tas var būt jebkur. Klausieties.
Es vairs nespēju no tā bēgt.
Varbūt nevajadzēs.
Šorīt 47. priekšpostenī reģistrēti rādījumi,
ko uzskatu par vērā ņemamiem.
Dr. Bārnsa.
- Ak dievs. - Ko?
Tā nevar būt. Tie rādījumi ir mats matā kā...
Gamma starojuma uzplaiksnījums pirms Sanfrancisko...
notikuma.
Sauciet to īstajā vārdā. Par uzbrukumu.
Ko jūs ierosināt? Vispārēju mobilizāciju?
- Izmēģināt brīdinājuma sistēmu? - Atvainojiet.
- Pasaules mēroga paniku? - Labāk nekā tūkstošiem līķu.
- Vai 10 000. - Atvainojiet.
Mēs nezinām, vai šīm radībām ir ļauni nodomi.
- Es atvainojos! - Klusumu!
Tim. Jums ir kas sakāms?
Mēs nedrīkstam aizmirst par Billa Rendas failiem.
Paklau, tur bija Lī Šovs. Viņš zina kaut ko, ko mēs nezinām.
- Tāpēc viņam vajadzīgi faili. - Klusu!
Vairums no jums mani nepazīst. Ja pazīst,
tad kā pagraba trolli, no kura jūs atpūtas telpā izvairāties.
Nekas. Es te nestrādāju, lai pēc darba kopā dziedātu karaoki.
Par lietu!
Man likās, ka mūsu uzdevums
ir jebkādā veidā uzzināt visu iespējamo,
lai vairs nevienam nebūtu jāzaudē tuvinieki titānu uzbrukumā.
Un man šķita, ka cilvēki,
kuri pieteikušies pētīt milzīgus monstrus, kas pārtiek no atomenerģijas,
šai lietā būs drusku elastīgāki.
Mēs varbūt esam nogāzti gar zemi, bet vēl neesam pagalam,
jo tagad zinām, kā mūsu ienaidnieks operē.
- Ak tā? - Jā.
Titānu neinteresējām mēs. To interesēja uguns.
Viņu neinteresēja Kentaro, bet gan degošais dzinējs.
Tad tā tas mūs atrod.
To pievelk karstums. Ak dievs!
Kāpēc tad tas pameta lidmašīnu gaisā kā rotaļlietu un metās pakaļ mums?
Tāpēc, ka mans brālis centās mūs glābt, izšaudams uz to ar raķeti.
Un pēc raķetes nākamie siltākie bijām mēs.
Un tā mēs to draņķi uzveiksim.
Mēs notirināsim tam priekšā visspožāko un karstāko objektu, ko atradīsim.
Nekad neesmu bijis tik pateicīgs par pilnu pūsli.
Aviācijas degviela.
Deglis.
Tas aizdegsies spožāk par Taimskvēru Uzvaras dienā.
Ko? Kādā dienā?
Mēs iekursim ugunskuru. Neļausim tam apdzist.
Un, kamēr titāns uzņems tā karstumu,
mēs metīsimies uz piekrasti. Ja vajadzēs, es tevi nesīšu.
Meja, vēl drusku tālāk, labi?
Mums izdosies.
Man ne.
Agri vai vēlu jums nāksies mani pamest, skaidrs?
Jā. Un, ja tāds brīdis pienāks,
tev jāpamet arī viņš.
Glāb sevi, Keita.
Vienam no mums ir jāpaliek dzīvam.
Kas tur ir?
Ei?
- Ei! - Ko tu te dari?
Tu esi īsts?
Man likās, ka esmu viens.
Man arī.
Tev te nebūtu jābūt.
Tēt...
Neatstāj mani!
Pagaidi, tēt!
Tas esmu es.
Neaizej...
Es pāris darbus pārdevu...
bet Kimi vienalga no manis atteicās.
"Tā ir liela iespēja," tu teici.
"Tu esi tik talantīgs!"
"Tu to vari!"
"Es tev ticu."
Tā tu toreiz teici.
Kā, ellē, tu varēji zināt, vai es esmu gatavs vai neesmu?
Bet es negribēju tevi pievilt.
Tāpēc nespēju tev ieskatīties acīs.
Kā es varēju zināt, ka vairs tevi neredzēšu?
Tēt?
Es to neparko nebūtu laidis garām.
Visiem patika.
Tavai mātei patika.
Man arī patika.
Es lepojos ar tevi.
Apsveicu!
- Mēs tiešām to darīsim? - Tas ir bēru sārts.
Duho vienmēr ir gribējis aiziet ar blīkšķi.
Es tikai leju pēdējo mēriņu puisim, kuram patika mani pārspēt.
Mūsu iepazīšanās vakarā, brāl, es nespēju noticēt,
kā tu pārdzēri mani kā bērnu.
Un tad es sapratu:
- katru glāzi, ko dzērām... - Jūs dzirdat?
- Šov! Tas ir... - ...tu patiesībā...
- Aiziet! Ātrāk! - Meja!
Ei, milzeni! Milzeni! Paskaties te!
Vai dieniņ. Nē. Kur palika? Nē?
Palīgā! Palīgā! Palīgā!
Vajadzīgs vairogs, lai lidotu ar raķeti.
Nāc pie galda, maitasgabals tāds!
Meja, saņemies. Tu vari.
Helikopters! Ejam!
- Meja! Nāc! - Velns!
Es tevi turu!
- Ātrāk! - Kentaro!
- Aiziet! - Kentaro?
- Ātrāk! Aiziet! - Aiziet! Aiziet!
Cel augšā!
Signāls esot bijis tik vājš,
ka mani pa ārkārtas kanālu gandrīz nav dzirdējuši.
Nedomāju, ka reiz kādam pateikšos par to, ka viņš pameta savējos,
bet te nu mēs esam.
Tētis tur bija bijis. Pirms manis.
- Tāpat kā savā apmetnē. - Kā tu...
Kāds taču bija salabojis radio, ko es atradu.
Un atstājis daudz skaidu.
Viņš ir izglābies.
Viņš ir dzīvs.
Paldies.
Nē, nē. Nolādēts!
Nolādēts.
Pulkvedi Šov!
Gods beidzot iepazīties!
Tulkojis Imants Pakalnietis