JUTA 2015 M.
Gerai.
Kas per velnias?
Sveiki. Čia Barns.
Aš fiksuoju čia keistus parodymus ir...
Barns.
47-as postas. Taip.
Turiu pasikalbėti su direktoriaus pavaduotoja Verdugo...
Gerai. Palauksiu.
Duho.
Pasilenkit!
Kentaro!
Kentaro, bėk!
- Nagi. Judinkis. - Bėk!
Nagi. Greičiau.
Šūdas.
PAGAL „GODZILOS“ VEIKĖJĄ
- Gerai šaudai, kaubojau. - Bent jau pamėginau.
- Tave galėjo pribaigti, idiote. - Tylos.
Ką dabar darysim?
Negalim su juo susigrumti.
Nerekomenduočiau.
Manau, kol kas mes saugūs.
- Po perkūnais! Kalės vaikas! - Ne.
Mano kojos kiaurai peršlapo.
Tada turim paskubėti.
Nagi, Mei. Stokis.
Nagi, Mei, viskas gerai?
Ar man viskas gerai? Mirsiu nuo hipotermijos.
Džiaugiesi, kad atskridome?
TOKIJAS PRIEŠ METUS
Jūsų kūrinys - drąsus pareiškimas.
Kodėl tai?
Kodėl dabar?
Įjunkit šviesą!
Sudvejojote.
Tai sudėtingas klausimas.
Turėjote ištisus mėnesius atsakymui sugalvoti.
Menas...
kyla iš vietos, apie kurią nesinori kalbėti.
Man menas - tiesiog intuityvus.
Gerbiu jūsų procesą.
Bet jei pirkėjai mokės pinigus, didelius pinigus,
jie norės žinoti, ką perka. Kieno kūrinį perka.
Žmonės...
neperka meno...
...jie perka menininką.
Žinau, Kimi.
Atsiprašau.
Turit dvi valandas iki atsidarymo
sugalvoti atsakymą, kuris priverstų mane jumis patikėti.
Šįvakar mes abu daug pastatėme ant kortos.
Labas, mama.
„Atkaklus Kentaro Randos paralelių ir vidinio pasaulio tyrinėjimas
kviečia žiūrovą suabejoti tuo, ką žino apie identitetą.“
Kas žinojo, kad mano sūnus toks provokatorius?
Aš ne toks.
Visiems labai patiks.
Menas nebūtų „provokatyvus“, jei visiems patiktų.
Ei...
didžiuojuosi tavimi.
Tavo tėvas taip pat.
Jis net nematė.
Šįvakar pamatys.
Atvažiuos tiesiai iš oro uosto.
Einu, įkvėpsiu oro...
kol dar visi nepanoro susipažinti su „provokuojančiu“ nauju menininku.
Kentaro...
tu daug dėl šito dirbai.
Tu šito nusipelnei.
Yra užkandžių.
Ką tik mane nufotografavai?
Ne.
Skiedi.
Mačiau tave.
Fotografavau savo parodos plakatą,
o tu ėjai prieš jį, vėpsodama kaip turistė.
„Paralelės ir vidinis pasaulis.“ Skamba pretenzingai.
Neįtikėtinai.
Žinai, būtų neįtikėtinai pagarbu, jei tu...
Taip.
- Ištryniau. - Ačiū.
Ar yra priežastis, dėl ko nemėgsti fotografuotis?
Aš...
Labai graži nuotrauka.
Tu mane kabini?
Tik sakau tiesą.
Čia tikrai tavo paroda?
Taip.
Vyno yra?
Pigaus. Blogo. Pretenzingo.
Pretenzingas vynas.
Taip.
Mėgsti viskį?
Mėgstu brangų viskį.
Tau pasisekė. Japonijoje yra labai brangaus viskio.
Jėga.
- Žinau vieną vietą. - Dabar?
Bet argi neturi būti parodoje?
Pasirodysiu vėliau.
Gerai.
Aš Kentaro.
Aš Mei.
Mei.
Mei. Kur eini? Neskubėk taip.
Neskubėti?
Jei prie to, ką man esi skolingas, nenori pridėti dar kojų pirštų,
greičiau vilk subinę.
Jis teisus, Mei. Taupyk energiją.
Jei kojos sušlapo, susidursi su hipotermija.
Turim tave išdžiovinti.
Ne. Net jei čia ir būtų iš ko sukurti laužą,
negalim sėdėti vienoje vietoje, kol aplink slankioja tas titanas.
- Manai, jis vis dar ten? - Iš kur man žinot.
Ką čia... O kaip tavo ištisi amžiai patirties?
Čia titanas, Mei.
Jie kaip snaigės.
Dar nesu sutikęs dviejų vienodų.
Gerai. Gal yra informacijos tuose tavo brangiuose dokumentuose.
Eik velniop
- ir pasiimk savo gyvenimo darbą. - Atsargiau su jais. Liaukis, Mei.
Kai saulė nusileis,
temperatūra kris kas minutę.
Neturim nei maisto, nei pastogės.
Nei Duho.
Kur, po galais, einam?
Į šiaurės vakarus. Einame link pakrantės.
Ten didesnė tikimybė sutikti žmonių.
- Regis, kažką mačiau iš lėktuvo. - Ką?
Ką matei?
Kažkokią konstrukciją. Atrodė kaip didelis golfo kamuolys.
Turbūt pastatytas žmonių, gal pastatas ar gyvenvietė.
Gerai.
Ar kuri nors iš jūsų jį matėt?
Ne.
Bet Mei matė.
Ką? Ne.
Ne. Tu sakei, kad kažką matei.
Aš nieko nemačiau.
Stoji į jų pusę?
Dėl to, kad pyksti ant manęs?
Ne. Tai niekaip su tavim nesusiję. Dėl to, kad tuoj mirtinai sušalsiu.
Bandau tave išgelbėti. Gal galėtum...
Pasitikėk manim.
Sota?
Slaptažodis.
Sota. Čia aš, Kentaro.
Kas?
Kentaro.
Slaptažodis.
Gerai. Tiek to. Čia - skylė.
Skylė!
Paskubėk!
Skylė?
Ji ne tą turėjo galvoje.
Įrodyk, kad klystu.
Tu man patinki.
O tave lengva išdurti.
Gerai. Įrodei, kad klystu.
Mei, čia Sota.
Savininkas.
Vadybininkas.
Šiknius.
Kaltas.
Palauk. Turi savo butelį?
Esi pretenzingas, kaip ir maniau.
Čia tokia tvarka.
- Bet gal rasim ir geresnio. - Gerai.
Gerai.
Taigi, esi prasimušęs menininkas.
Aš čia suprojektavau apšvietimą.
- Ką? Negali būti. - Taip.
Taigi, jis leidžia man maivytis ir net atsidaro anksčiau dėl manęs.
Kuo tu užsiimi?
Kompiuteriniu mėšlu.
Toli gražu ne taip įdomu kaip menas. Ar seniai juo užsiimi?
Nuo mažų dienų.
Bet tai tapo darbu, ko gero, šįvakar.
Ką? Ką turi galvoje?
- Šįvakar - pirmoji tavo paroda? - Taip.
Nemanai, kad turėtum būti ten?
Auginu įtampą.
- Visa tai - spektaklio dalis. - Spektaklio dalis.
Čia irgi spektaklio dalis?
Kaip suprasti?
Slaptas viskio baras ir tu, menininkas, būsima žvaigždė.
Jis vedasi čia kitas merginas?
Kaip barmenas negaliu pasakyti.
Šiknius.
Nesakiau, kad tai blogas spektaklis.
Kalbant apie visus spektaklius.
Čia ne spektaklis.
Vertinu menininkus pagal jų meną, ne pagal kostiumą ir šukuoseną.
Ką?
Kodėl šitie kūriniai ne galerijoje?
Jie neparduodami.
Tu tikrai gali pasigirti ne vien šukuosena.
Kimi nusiuntė mane pas savo stilistą.
Žmonės perka menininką.
Žinoma.
Turtingi mulkiai, pinigų turintys daugiau nei gero skonio.
Kodėl nepasakai Kimi, ką nori eksponuoti parodoje?
Tai jos galerija.
- Ji surizikavo su manimi... - Surizikavo su tavimi?
Iš širdies gerumo?
Liaukis. Paistalai.
Žmonės nesuteikia progos kitiems, nebent gauna iš to naudos.
Gan ciniška.
Toks gyvenimas.
Tau tikriausiai metas.
Turtingi mulkiai laukia.
Eik su manimi.
Ten ne mano skonio publika.
Ir ne mano.
Pratinkis, žvaigžde.
Palauk.
Gerai.
Dabar gali eiti.
Gerai.
Kas nors turi tai pasakyti.
Nematau jokių pastatų.
Turbūt jie už tų kalnų.
Tikrai?
- Kentaro, susitarėm... - Jūs visi susitarėt.
Tu aistringas, vaiki. Pripažįstu.
- Liaukis elgtis su manimi kaip su vaiku. - Pala.
Žinau, ką mačiau.
- Ne. - Kas?
Ten.
- Kas? Kur? - Štai ten. Kas tai?
Taip. Matau.
Nežinau. Gal naftos gręžimo bokšto šviesos, gal gyvenvietė.
Svarbiausia, kad kažkas ten yra, ar ne?
- Einame į tikslą, kurį visi matome. - Taip.
Nežinai, koks iki jo atstumas.
Tas titanas gali jus sučiupti nepriėjus pusiaukelės.
Tai, ką aš mačiau, yra arčiau.
- Taip, jei išvis yra. - Gerai. Kentaro.
Klausyk, turi lakią vaizduotę, bet dabar jai ne metas.
Aš einu.
Jei reiks, eisiu vienas.
O Dieve. Užsispyręs šikniau.
- Ką? Nori mirti, kad įrodytum tiesą? - O tu?
- Ne. - Baikit. Prašau, baikit.
Manei, kad kažką matei?
Taip. Žinau, ką mačiau.
Tada eik, nesustok, kol nesurasi, ir iškviesk pagalbą.
Mes padarysim tą patį.
Sėkmės.
Mums visiems jos prireiks.
Ne. Negalim leisti jam išeiti.
Jis apsisprendė, Keite. Eime.
Dr. Barns, kaip supratau, turite mums informacijos?
„MONARCHAS“ ARLINGTONAS, VIRDŽINIJA
Taip. Palaukit. Tuoj įjungsiu ekrano bendrinimą.
- Ką mes čia matome? - Radiaciją.
Jei konkrečiai, gama spindulius 30 eksahercų diapazone.
- Iš kur ši radiacija? - Tai ir keisčiausia.
Šitie šuoliai fiksuojami tik pulsaruose.
Supermasyviose juodosiose skylėse.
- Bet ne šitie parodymai? - Ne.
Jie sklido iš žemės.
Iš kokios konkrečiai vietos?
Juos užfiksavęs detektorius - seno modelio,
daugiau mažiau antikvarinis.
- Jie gan kaprizingi. - Įtrauksiu eilutę į kitą biudžetą.
- Kur? - Tai buvo ritmingas pulsavimas,
tarsi pulsare,
bet, kiek žinau, Aliaskoje pulsarų nėra.
Ačiū, dr. Barns. Atsiųskite viską, ką turite,
o mes pas jus tuoj pat išsiųsime analitikų komandą.
Palaukit! Tai ne svarbiausia.
Paskutinį kartą tokie rodikliai buvo užfiksuoti
prieš pat paskutinį išlindimą.
Džandžyroje ir Jukos plokštumoje.
Prieš G-dieną.
Kentaro!
Mei?
Čia tu?
Kentaro!
Keite?
Šo?
Nereikėjo paleisti Kentaro.
Jis neišgyvens iki ryto.
Jam tereikia ištverti, kol pakviesim pagalbą.
- Nagi, Mei, leisk man panešti krepšį. - Ne. Baik. Ne!
Jis kažko nori.
Jai temsta protas.
Dar kelis žingsnius, gerai?
Pagalvok, kaip bus šilta, kai ten nueisim.
Antklodės, karšta kava.
Viskis.
Eime.
Ne.
Mėšlas.
Ką? Grįžom į tėčio palapinę?
Kaip tai nutiko?
Vaikštome ratais.
Titanai keistai paveikia aplinką
ir mūsų suvokimą apie juos.
Tas debesis, kurį perskridome, ši vieta - jie keistesni, nei manot.
Keistesni, nei kas nors įsivaizduoja.
Jei jos nesušildysime, ji mirs.
Jei tas titanas dar čia, visi galim mirti.
Aš be jos iš čia neisiu.
Neprarasim dar vieno žmogaus.
Kaip gražu.
Labai.
Pasakyk dar kartą, kodėl nenori eiti į savo parodos atidarymą.
Koks tau skirtumas, ar aš nueisiu?
Jokio.
Bet nemanau, kad reiktų gėdytis prisiimti garbę už savo kūrinius.
Kuo tu užsiimi?
Atsivedžiau tave čia ir apnuoginau savo menišką sielą.
Tu ničnieko apie save nepapasakojai.
Sakiau. Užsiimu visokiu su kompiuteriais susijusiu mėšlu.
- Su kompiuteriais? - Taip.
Taip, gerai. Nagi.
Aš iš Takomos. Takoma užknisa. Todėl atvažiavau į Japoniją.
Japonija - kieta.
Taip geriau?
Atsiprašau.
Nieko tokio. Takoma užknisa ne dėl tavęs.
Gali likti čia, kiek nori, arba gali eiti su manimi.
Tai tavo vakarėlis.
Aš jau mačiau geriausius darbus.
Galim susitikti dar kartą?
- Įvesk savo numerį. - Čia tavo telefonas?
Taip. Mėgstu mygtukus.
Turėtum...
Nekreipk dėmesio.
Pasistenk nieko nesulaužyti.
Kaip tu suprastum?
Klausau? Labas.
Aš keliauju.
Darbo reikalais, taip.
Ne. Klausyk, turi liautis man skambinti.
Paskambinsiu, kai grįšiu, gerai?
Gerai, tau irgi.
Taip, iki.
Labai gražu.
- Šitas mėšlas toks gražus. - Mei.
Laikykis. Mei.
Mano kojos dega.
Lyg adatėlėmis smaigstytų?
Greičiau jau kardais.
Tai labai gerai.
Tavo nervai atsibunda.
Kojos dar nenušalo.
Dar.
Moki prižiūrėti ligonius.
Jei man kas nors nutiks, susisiek su mano seserimi.
Ji vardu Laira.
Ne. Nekalbėkim apie tai.
Ji vienintelė, kuriai galiu paskambinti.
Aš padiktuosiu tau jos numerį.
Esu tikra, kad Kentaro žino...
Ne. Jis nė velnio nežino.
Tikiuosi, kalbat ne apie mane.
Linkėjimai nuo Duho.
Krekeriai ir šokoladas.
Kaip ji laikosi?
Geriau.
Gerai. Jos kelnės sausos.
Reiks pakurstyti laužą.
Čia tik pakuros. Jų ilgam neužteks.
Kas žino, kas parašyta tavo tėčio dokumentuose.
Gal jie atskleistų, ką jis čia veikė.
Gal čia teorijos, atradimai, vietos, kurias aplankė.
Tegul dega.
Pasiimkit daiktus! Turime eiti! Nagi!
Grįžkim ten, kur slėpėmės.
- Eime. - Mei!
Greičiau!
- Mei. - Pala. Stok. Nejudėk.
Jis gali būti bet kur. Klausykit.
Nebegaliu bėgti nuo to padaro.
Gal ir neprireiks.
Šįryt 47-as postas užregistravo parodymus,
kurie man atrodo verti dėmesio.
Dr. Barns.
- O Dieve. - Kas yra?
Negali būti. Jie tokie pat, kaip...
Kaip gama spindulių šuolis prieš nutikimą...
San Fransiske.
Vadink daiktus tikraisiais vardais. Prieš antpuolį.
Ką siūlote? Pilną mobilizaciją?
- Išmėginti perspėjimo dėl titano sistemą? - Atsiprašau.
- Sukelti pasaulinę paniką? - Geriau nei tūkstantis mirusiųjų.
- Ar 10 000. - Atsiprašau.
Nežinome, ar tie padarai nusiteikę priešiškai.
- Atsiprašau! - Tyliau.
Timai, nori kažką pasakyti?
Negalim pamiršti Bilo Randos dokumentų.
Žiūrėkit, Ly Šo buvo ten. Jis žino kažką, ko nežinom mes.
- Todėl jam reikia tų dokumentų. - Tylos!
Dauguma iš jūsų manęs nepažįsta, o jei pažįstate -
aš trolis iš rūsio, kurio vengiate poilsio kambaryje.
Viskas gerai. Vis tiek čia dirbu ne tam, kad po darbo eičiau į karaokę.
Sakyk esmę.
Maniau, mes čia tam,
kad sužinotume viską, ką galime, visais įmanomais būdais,
kad niekas kitas nebeprarastų mylimo žmogaus per nutikimą su titanu.
Ir maniau, kad būrys žmonių,
sutikusių tyrinėti milžiniškus, atomine energija mintančius monstrus,
bus šiek tiek platesnių pažiūrų.
Gal mus ir parbloškė, bet dar neįveikė,
nes dabar žinome savo priešo elgseną.
- Žinome? - Taip.
Tas titanas puolė ne mus, jis taikėsi į ugnį.
Jis puolė ne Kentaro, o degantį lėktuvo variklį.
Štai kaip jis mus seka.
Jį traukia šiluma. O Dieve.
Tai kodėl jis numetė lėktuvą kaip žaisliuką,
ir nusivijo mus?
Nes mano brolis bandė išsaugoti mūsų subinę, iššovęs signalinę raketą.
Po raketos mes tapome šilčiausiais dalykais.
Štai kaip įveiksime tą velnio padarą.
Pamojuosime jam prieš nosį didžiausiu, ryškiausiu ir karščiausiu daiktu.
Dar niekad taip nesidžiaugiau pilna pūsle.
Aviacinis kuras.
Titnagas.
Švies ryškiau nei Taimso aikštė per Pergalės prieš Japoniją dieną.
Ką? Kokią dieną?
Sukrausime didelį laužą. Kūrensim jį.
O kol tas titanas siurbs šilumą,
pasipustysim padus į pakrantę. Jei reikės, aš tave nunešiu.
Mei, tik dar truputį, gerai?
Mums pavyks.
Man - ne.
Anksčiau ar vėliau turėsit mane palikti, aišku?
Taip. Ir jei tas laikas ateis,
palik ir jį.
Gelbėkis pati, Keite.
Vienas iš mūsų privalo ištrūkti iš čia gyvas.
Kas ten?
Ei?
- Sveiki? - Ką čia veiki?
Tu tikras?
Maniau, kad esu vienas.
Aš taip pat.
Neturėtum čia būti.
Tėti...
Nepalik manęs!
Palauk, tėti!
Čia aš!
Ne...
Pardaviau kelis kūrinius...
bet Kimi vis tiek manęs atsisakė.
„Tai puiki proga,“ - sakei tu.
„Tu toks talentingas.“
„Tu gali.“
„Tikiu tavimi.“
Štai ką tu tada pasakei.
Iš kur, po velnių...
galėtum žinoti, buvau pasirengęs tam ar ne?
Bet nenorėjau tavęs nuvilti.
Todėl negalėjau pažvelgti tau į akis...
Iš kur turėjau žinoti, kad niekad tavęs nebepamatysiu?
Tėti?
Nė už ką nebūčiau to praleidęs.
Visiems labai patiko.
Tavo motinai patiko.
Ir man patiko.
Didžiuojuosi tavimi.
Sveikinu.
Mes tikrai tą darom?
Tai laidotuvių laužas, Keite.
Duho visada norėjo išeiti apgaubtas šlovingos liepsnos.
Tiesiog šlakelis už vyruką, mėgusį mane pranokti.
Kai susitikome pirmą vakarą, brolau, aš negalėjau patikėti,
kad nugirdei mane taip, kad nukritau po stalu.
Ir tada supratau,
- kad kaskart, kai gerdavai... - Girdit?
- Šo! Tai... - ...tu iš tiesų...
- Greičiau! Bėk! - Mei!
Dički! Čionai!
O Jėzau. Ne. Kur jis? Ne.
Padėkit!
Reikia skydo, kad skristum raketa.
Metas vakarieniauti, šunsnuki.
Mei, nagi.
Tu gali.
Sraigtasparnis! Eime.
- Mei! Greičiau! - Šūdas.
Laikau tave!
- Nagi, paskubėkit! - Kentaro!
- Varom! - Kentaro?
- Nagi. Ateikit. - Greičiau.
Kilk!
Sakė, kad signalas buvo toks silpnas,
jie manęs beveik negirdėjo per avarinio dažnio kanalą.
Niekad nemaniau, kad dėkosiu žmogui už tai, kad paliko šeimos narius,
bet ačiū.
Tėtis buvo ten. Prieš mane.
- Kaip ir stovykloje. - Iš kur...
Kažkas turėjo sutaisyti mano rastą radiją.
Paliko drožlių krūvelę.
Jis išgyveno.
Jis gyvas.
Ačiū.
Ne. Prakeikimas.
Po galais.
Pulkininke Šo!
Garbė pagaliau su jumis susipažinti!
Išvertė Sandra Siaurodinė