V redu.
Kaj je pa to?
Živjo. Tukaj Barnesova.
Dobivam čudne odčitke in...
Barnesova.
Postojanka 47. Ja.
Govoriti moram s pomočnico direktorja Verdugovo.
Ja, počakala bom.
Du-Ho.
Dol!
Kentaro!
Kentaro, teci!
- Gremo. - Teci!
Pojdimo.
Sranje.
PO LIKU "GODZILE"
- Dober strel. - Vsaj probal sem.
- Lahko bi nastradal, bedak. - Tiho.
Kaj bomo?
- Ne moremo se boriti. - Tega ne priporočam.
Nevarnost je zaenkrat mimo.
- Prekleto! Jebenti! - Ne, ne.
Noge imam premočene.
Potem moramo pohiteti.
Pridi, May. Vstani. Pridi. Si v redu?
Umrla bom zaradi podhlajenosti. Si vesel, da smo prišli?
TOKIO ENO LETO PREJ
Tvoje delo je drzno.
Zakaj to? Zakaj zdaj?
Luči!
Okleval si.
Zapleteno vprašanje je.
Za odgovor si imel na voljo več mesecev.
O umetnosti...
mi je neprijetno govoriti. Zame je to nekaj intuitivnega.
Spoštujem tvoj proces.
Toda kupci bodo za svoj denar
želeli vedeti, kaj dobijo. Koga dobijo.
Ljudje ne kupujejo umetnin, ampak umetnika.
Vem, Kimi. Oprosti.
Ko čez dve uri odpremo, želim prepričljiv odgovor.
Nocoj oba veliko tvegava.
Hej, mama.
"Asertivno raziskovanje vzporednic in notranjosti Kentara Rande
gledalca vabi, da premisli o svoji predstavi pojma identiteta."
Kdo bi si mislil, da je moj sin tako provokativen?
Saj nisem.
Vsem bo všeč.
Če bi bilo vsem všeč, ne bi bilo zelo provokativno.
Hej...
Ponosna sem nate.
Tvoj oče tudi.
Tega sploh ni videl.
Nocoj bo.
Prišel bo naravnost z letališča.
Na zrak grem...
preden bodo vsi želeli spoznati novega "provokativnega" umetnika.
Kentaro, garal si za tole. Zaslužiš si.
Tam so prigrizki.
Si me fotografiral?
Ne.
- Pa kaj še. Videla sem te. - Fotkal sem poster za razstavo.
Vstopila si v kader in zijala kot turist.
"Vzporednice in notranjosti." Slišati je domišljavo.
Zelo.
Zelo spoštljivo bi bilo, če bi...
Ja.
- Izbrisano. - Hvala.
Imaš poseben razlog, da se nočeš fotografirati?
Jaz...
Lepa fotografija je.
Me osvajaš?
Samo iskren sem.
Je to res tvoje delo?
- Ja. - Imajo kaj vina?
Cenen je, slab, domišljav.
Domišljavo vino. Prav.
- Imaš rada viski? - Rada imam drag viski.
Srečo imaš. Japonska ima zelo drage viskije.
Kul.
- Poznam bar. - Zdaj? Nimaš razstave?
Kasneje se bom prikazal.
Prav.
Kentaro sem.
Jaz pa May.
May.
- May. Kam greš? Počasneje. - Počasneje?
Če k tistemu, kar mi dolguješ, dodaš še nožne prste, raje pohiti.
Prav ima, May. Hrani energijo.
Z mokrimi nogami tvegaš podhladitev.
- Posušiti se moraš. - Ne. Tudi če bi lahko zanetili ogenj,
zaradi pošasti ne moremo mirno sedeti.
- Misliš, da je še tu? - Ne vem.
Kaj je s tvojimi obsežnimi izkušnjami?
Titan je, May.
Kot snežinke so.
Vse so si različne.
Morda so v tvojih dragocenih datotekah kakšni podatki.
Pojdi k vragu
- in svoje delo vzemi s sabo. - Previdno. Daj no, May.
Ko sonce zaide, bo temperatura naglo padala.
Nimamo ne hrane ne zavetja. Niti Du-Hoja.
- Kam sploh gremo? - Na severozahod. Proti obali.
Več možnosti je, da srečamo ljudi.
- Z letala sem nekaj videl. - Kaj?
Kaj?
Nekakšen objekt. Bil je kot velika žogica za golf.
Gotovo je človeško delo. Stavba ali naselbina.
- Dobro. Je to videla katera od vaju? - Ne.
May je videla.
Kaj? Ne. Ti si rekel, da si nekaj videl. Jaz nisem.
Si na njuni strani?
Ker si jezna name?
Ni povezano s tabo. Na smrt zmrzujem.
Poskušam te rešiti.
Zaupaj mi.
- Sota? - Geslo.
- Sota. Jaz sem. Kentaro. - Kdo?
Kentaro.
Geslo.
Pozabi. Navadna luknja je.
Luknja!
Pohiti!
- Luknja? - Ni mislila resno.
Dokaži, da se motim.
Všeč si mi.
Tebe pa se zlahka potegne.
Motila sem se.
To je Sota.
Lastnik. Vodja. Kreten. - Vse to sem.
Čakaj. Svojo steklenico imaš?
- Res si domišljav. - Tukaj je pač tako.
Aha.
- Morda se lahko izboljšamo. - Dobro.
V redu.
- Uspešen umetnik si. - Zasnoval sem razsvetljavo.
- Kaj? Nemogoče. - Ja.
Dovoli se mi pretvarjati in zame celo prej odpre.
S čim se ukvarjaš?
Z računalništvom.
Niti najmanj ni tako zanimivo kot umetnost. Kako dolgo to počneš?
- Že od malega. Kot službo pa od nocoj. - Kaj misliš s tem?
- Je to tvoja prva razstava? - Ja.
Ne bi moral biti tam?
Puščam, da napetost narašča.
- Vse je del predstave. - Del predstave.
- Tudi tole? - Kako to misliš?
Skrivni viski bar in ti, bodoči slavni umetnik.
- Pogosto pripelje dekle? - Kot natakar ne smem povedati.
Bedak.
Nisem rekla, da je slaba predstava. Kar zadeva igro.
To ni igra.
Umetnika presojam po njegovih delih, ne po obleki in pričeski.
Kaj?
Zakaj ni tole v galeriji?
Niso naprodaj.
Nimaš samo lepe pričeske.
Kimi me je poslala k frizerju.
Ljudje kupujejo umetnika.
Ja.
Bogati kujoni, ki imajo več denarja kot okusa.
Zakaj Kimi ne poveš, kaj hočeš razstavljati?
Njena galerija je.
- Z mano je tvegala... - Tvegala?
Ker je dobrega srca?
Daj no. Neumnost.
Ne dajo ti priložnosti, če ne mislijo, da je to dobro zanje.
Cinična si.
Tako je življenje.
Raje pojdi. Bogati kujoni te čakajo.
Pojdi z mano.
- Ni ravno družba zame. - Tudi moja ne.
Navadi se, frajer.
Čakaj.
Dobro.
Zdaj lahko greš.
Dobro. Nekdo mora reči.
Ne vidim stavb.
Najbrž je za temi hribi.
Najbrž?
- Kentaro, rekli smo... - Strinjali ste se.
Res si zagret, fantè.
- Nisem otrok. - Čakaj.
Videl sem.
- Ne. - Kaj?
Tam.
- Kaj? Kje? - Tam. Kaj je tisto?
Vidim. Ne vem. Luči na naftni ploščadi ali naselbina.
Bistvo je, da je tam.
- Pojdimo tja. - Ja.
Ne veš, kako daleč je.
Titan te lahko ujame že na pol poti. Kar sem jaz videl, je bliže.
- Če sploh obstaja. - Dobro. Kentaro.
Tvoja domišljija je izjemna, a zdaj ni čas za to.
Jaz grem.
- Sam, če je treba. - O bog. Trmasti kreten.
- Bi umrl, da dokažeš svoj prav? - Pa ti?
- Ne. - Nehajta, prosim.
- Misliš, da si nekaj videl? - Vem, da sem.
Pojdi in se ne ustavi, dokler tega ne najdeš. Potem pošlji pomoč.
Tudi mi bomo.
Vso srečo. Vsi jo bomo rabili.
- Ne moremo ga kar pustiti. - Odločil se je, Cate. Pojdimo.
Dr. Barnesova, imate nekaj za nas?
Ja. Delila bom svoj zaslon.
- Kaj je to? - Sevanje.
Gama žarki v območju 30 eksahercev.
- Od kod izvira? - Ravno to je noro.
Takšne sunke vidimo samo pri pulzarjih, orjaških črnih luknjah iz vesolja.
- Tokrat pa ne? - Ne.
- Tole prihaja z Zemlje. - Od kod točno?
To je zaznal star model detektorja, starinski.
- Zelo občutljivi so. - Naročila jih bom.
- Kje? - Ritmično je utripalo, kot pulzar,
a kolikor vem, na Aljaski ni pulzarjev.
Hvala, dr. Barnesova. Pošljite, kar imate,
mi pa vam bomo poslali ekipo za analize.
Čakajte! To ni glavno. Nazadnje so take odčitke videli
tik pred zadnjim pojavom.
V Džandžiri in Yucca Flats.
Pred dnevom G.
- Kentaro! - May?
Si ti?
- Kentaro! - Cate?
Shaw?
Kentara ne bi smeli pustiti.
Ne bo preživel noči.
Zdržati mora, dokler ne pride pomoč.
- Daj, May, jaz bom nosil torbo. - Ne, nehaj. Ne!
Nekaj hoče.
Blede se ji.
Še nekaj korakov.
Pomisli, kako toplo bo, ko pridemo tja.
Odeje, vroča kava.
Viski.
Pridi.
Ne.
Sranje.
Kaj je? Smo spet pri očetovem šotoru?
Kako je to mogoče?
Vrtimo se v krogu.
Titani imajo nenavaden učinek na svojo okolico in kako jo doživljamo.
Oblak, skozi katerega smo leteli, ta kraj. Bolj nenavadno je, kot misliš.
Bolj nenavadno, kot ljudje mislijo.
Če je ne ogrejeva, bo umrla.
- Vsi bomo, če je titan še tukaj. - Ne grem brez nje.
Ne bomo izgubili še enega.
Lepo je.
Ja.
Zakaj nočeš na otvoritev svoje razstave?
Zakaj ti je to pomembno?
Saj mi ni, a ne sramuj se pripisati si zaslug za svoje delo.
Kaj pa ti delaš?
Jaz sem ti razgalil svojo umetniško dušo.
Ti pa mi o sebi nisi nič povedala.
Rekla sem, da se ukvarjam z računalništvom.
- Z računalništvom? - Ja.
Dobro.
Sem iz Tacome. Bedna je, zato sem prišla na Japonsko.
Japonska je kul.
Je zdaj bolje?
Oprosti.
Že v redu. Tacoma ni bedna zaradi tebe.
- Lahko ostaneš ali pa greš z mano. - Tvoja zabava je.
Najboljše stvari sem že videla.
Se bova še videla?
- Vtipkaj številko. - Je to tvoj telefon?
Ja, rada imam tipke.
Moraš se...
Pozabi.
Ničesar ne polomi.
Kako boš vedel?
Halo? Hej.
Na poti sem.
Službeno, ja.
Ne. Nehaj me klicati.
Poklicala te bom, ko se vrnem.
Prav, ti tudi.
Adijo.
Lepo je.
- Tole je tako lepo. - May.
Ne zaspi. May.
Noge mi gorijo.
- Te zbada? - Kot bi me z bodalom.
To je dobro.
Tvoji živci se prebujajo. Nimaš še ozeblin.
Še. Odlično znaš z bolniki.
Če se mi kaj zgodi, pokliči mojo sestro.
- Ime ji je Lyra. - Ne govoriva o tem.
Samo njo lahko pokličem.
Dala ti bom njeno številko.
- Kentaro gotovo ve... - Ne, pojma nima.
Upam, da ne govorita o meni.
S pozdravi Du-Hoja.
Krekerji in čokolada.
Kako je z njo?
Bolje.
Dobro. Njene hlače so suhe.
Naložiti moramo na ogenj.
Tole bo hitro zgorelo.
Kdo ve, kaj si je tvoj oče zapisoval.
Morda bi izvedeli, kaj je delal tukaj.
Teorije, odkritja, kam je odšel.
Naj zgori.
Vzemita stvari! Moramo iti! Gremo! Gremo v prejšnje skrivališče.
- Pridi. - May!
Gremo, gremo!
- May. - Čakaj. Stoj. Ne gani se.
Kjerkoli je lahko. Poslušaj.
Ne morem več bežati pred njim.
Morda ne bo treba.
Zjutraj je postojanka 47 zabeležila odčitke, vredne omembe.
Dr. Barnesova.
- O bog. - Kaj?
Nemogoče. Ti odčitki odražajo...
Izbruh gama žarkov pred dogodkom
v San Franciscu.
- Naravnost povej. Bil je napad. - Kaj predlagaš? Mobilizacijo?
- Preizkus opozorilnega sistema? - Oprostite.
- Naj ustvarimo paniko? - Bolje kot tisoč mrtvih.
- Ali deset tisoč. - Oprostite.
Ne vemo, ali imajo ta bitja zlobne namene.
- Oprostite! - Tišina.
Tim, povej.
Ne smemo pozabiti na datoteke Billa Rande.
Lee Shaw je bil tam. Ve nekaj, česar mi ne vemo.
- Zato hoče te datoteke. - Tiho!
Večina me ne pozna, če pa me,
sem trol iz kleti, ki se ga med odmorom izogibate.
Nič hudega. Tukaj nisem zaradi druženja z vami.
Kaj hočeš povedati?
Mislil sem, da smo tu zato,
da se na vse možne načine naučimo vsega, kar lahko,
da ne bo zaradi titana nihče več izgubil bližnjega.
Mislil sem, da bodo ljudje,
ki proučujejo orjaške pošasti na jedrski pogon,
bolj odprti do tega.
Morda smo izgubili bitko, a ni še konec,
kajti zdaj vemo, kako sovražnik deluje.
- Res? - Ja.
Titana nismo zanimali mi, ampak ogenj.
Ni ga zanimal Kentaro, ampak goreč motor letala.
Tako nas najde.
Privlači ga toplota.
Zakaj je letalo premetaval kot žvečljivo igračo
in se pognal za nami?
Ker nas je moj brat skušal rešiti s svetlobno raketo.
Po svetlobni raketi smo bili naslednji najtoplejši.
S tem bomo premagali to prekleto stvar.
Pred nosom mu bomo mahali z največjim, najsvetlejšim in najbolj vročim predmetom.
Nisem še bil tako hvaležen za poln mehur. Letalsko gorivo. Kremen.
Svetil bo bolj kot Times Square na dan zmage nad Japonsko.
- Kateri dan? - Naredili bomo kres in ga nahranili.
Medtem ko bo vsrkaval vročino,
se bomo odpravili proti obali. Nosil te bom, če bo treba.
May, samo še malo.
Uspelo nam bo.
Meni ne.
Prej ali slej me bosta morala pustiti.
Če bo treba,
boš pustila tudi njega.
Reši se, Cate.
Eden od nas mora tole preživeti.
Kdo je tam?
Halo?
- Halo? - Kaj delaš tukaj?
Si resničen?
Mislil sem, da sem sam.
- Jaz tudi. - Ne bi smel biti tu.
Oče...
Ne zapuščaj me!
Čakaj, oče!
Jaz sem!
Nikar...
Nekaj kosov sem prodal...
...a me Kimi vseeno noče več.
Rekel si, da je to velika priložnost.
Da sem zelo nadarjen.
Da zmorem.
Da verjameš vame.
Takrat si to rekel.
Kako si lahko vedel, ali sem pripravljen ali ne?
Toda nisem te hotel razočarati.
Nisem se mogel soočiti s tabo.
Kako bi lahko vedel, da te ne bom več videl?
Oče?
Za nič na svetu ne bi tega zamudil.
Vsem je bilo všeč.
Tvoji mami.
In meni.
Ponosen sem nate.
Čestitam.
Bomo res to naredili?
Pogrebna grmada je.
Du-Ho si je vedno želel oditi v plamenih slave.
Tole polivam za tipa, ki me je vedno hotel premagati.
Prvi večer, ko sva se spoznala, nisem mogel verjeti,
kako si me potolkel v pijači.
Potem sem ugotovil,
- da si pri vsakem požirku... - Slišiš?
- Shaw. Shaw! - ...v resnici...
- Bežita! - May!
Hej, velikan! Velikan! Sem pridi!
Kristus, ne. Kje je? Ne.
Na pomoč!
Rabim ščit za vožnjo z raketo. Čas je za večerjo, pizdun.
May, pridi. Zmogla boš.
Helikopter! Pojdiva.
- May! Pridi! - Sranje.
Držim te!
- Pohitite! - Kentaro!
- Gremo! - Kentaro?
- Gremo. - Gremo.
Dvigni se!
Menda je bil signal tako šibek, da me skoraj ne bi slišali.
Nisem si mislila, da bom hvaležna nekomu, ker je zapustil družino, a tako pač je.
Oče je bil tam. Pred mano.
- Kot v svojem taboru. - Kako...
Nekdo je popravil radio, ki sem ga našel. Za sabo je pustil ostružke.
Uspelo mu je. Živ je.
Hvala.
Ne, ne. Prekleto.
Prekleto.
Polkovnik Shaw!
Končno sem vas spoznal!
Prevedla Lidija P. Černi