Ser bra ut.
Vad fan?
Hej, det är Barnes.
Jag får konstiga utslag här och...
Barnes.
Utpost 47.
Jag måste prata med biträdande chef Verdugo...
Visst, jag kan vänta.
Du-Ho!
Ducka!
Kentaro!
Kentaro, spring!
Kom igen!
Fan också.
BASERAT PÅ KARAKTÄREN "GODZILLA"
- Bra siktat. - Jag försökte i alla fall.
- Du kunde ha dött, pucko. - Tysta.
Vad gör vi nu?
- Vi kan inte slåss. - Jag skulle inte rekommendera det.
Jag tror vi kom undan för stunden.
- Fan i helvetet! - Nej!
Mina ben är dyngsura.
Då måste vi skynda oss.
Upp med dig.
Gick det bra?
Skojar du? Jag kommer frysa ihjäl! Är du glad att vi kom?
TOKYO ETT ÅR TIDIGARE
Dina verk är djärva.
Varför detta?
Varför nu?
Tänd!
Du tvekade.
Frågan är komplicerad.
Du har haft månader på dig att tänka ut ett svar.
Konst kommer från en plats man helst inte pratar om.
- För mig händer den bara. - Jag respekterar din process.
Men om du vill att köpare ska kasta pengar på dig,
så vill de veta vad de får, vem de får.
Folk köper inte konsten...
De köper konstnären.
Jag vet, Kimi. Förlåt mig.
Dörrarna går upp om två timmar. Kom på ett mer trovärdigt svar.
Mycket står på spel för oss båda ikväll.
Hej, mamma.
"Kentaro Randas utforskande verk av paralleller och interiörer
lockar betraktaren till att utmana sina förutfattade meningar om identitet."
Vem hade anat att min son var så provokativ?
Det är jag ju inte.
- Alla kommer säkert att gilla det. - Det vore inte vidare "provokativt" då.
Men du...
Jag är stolt över dig.
Och det är din far med.
- Han har inte ens sett det. - Men han får se det senare ikväll.
Han kommer direkt från flyget.
Jag går och tar lite luft.
Innan alla vill träffa den "provokativa" nya konstnären.
Kentaro, du har jobbat hårt för det här, och du förtjänar det verkligen.
Tilltuggen är där.
Fotade du mig just?
Nej.
Skitsnack.
Jag såg dig.
Jag fotade min affisch,
och du gick i vägen som ett blindstyre till turist.
"Paralleller och interiörer." Vad pretentiöst.
Oerhört.
Nåt som vore oerhört respektfullt skulle vara om du...
Visst.
- Borttagen. - Tack.
Vill du inte bli fotad av en anledning?
Det var en fin bild.
Stöter du på mig?
Jag är bara ärlig.
Är det här verkligen du?
Ja.
Finns det vin?
Det är billigt. Dåligt. Pretentiöst.
Pretentiöst vin. Okej.
- Gillar du whisky? - Jag gillar dyr whisky.
Vilket flyt. I Japan finns det gott om dyr whisky.
Schyst.
- Jag vet ett ställe. - Nu?
Har inte du en utställning?
Jag gör stor entré senare.
- Okej. - Jag heter Kentaro.
Jag heter May.
May.
May! Vart ska du? Sakta ner.
Sakta ner?
Om du inte vill bli skyldig mig nya tår så skyndar du fan på.
Han har rätt. Spara på krafterna.
Med våta ben blir du lätt nedkyld.
- Vi måste få dig torr. - Även om vi hade nåt att tända en eld med,
så måste vi iväg från den där titanen.
- Tror du han jagar oss än? - Fan vet jag.
Vad hände med dina sekler av erfarenhet?
Det är en titan.
De är som snöflingor.
Jag har aldrig sett två likadana.
Kanske det finns lite info i dina älskade filer.
Dra åt helvete
- och ta ditt livsverk med dig. - Försiktigt!
Så fort solen går ner sjunker temperaturen med den.
Vi har ingen mat, inget skydd, ingen Du-Ho. Vart är vi ens på väg?
Mot nordväst. Kusten.
Större chans att stöta på folk där.
- Jag tror jag såg nåt från planet. - Va? Vadå?
Nån slags byggnad. Såg ut som en stor golfboll.
Det måste ha varit en byggnad eller by.
- Såg nån av er det? - Nej.
May gjorde det.
Nej.
Du sa att du såg nåt. Jag såg inte ett dyft.
Varför tar du deras parti? För att du är arg på mig?
Det handlar inte om dig! Jag fryser ju ihjäl här.
Jag försöker rädda dig. Kan du inte...
Lita på mig.
Sota?
- Lösenordet? - Sota, det är Kentaro.
Vem då?
Kentaro.
Lösenordet?
Okej. Glöm det då. Det här är en håla.
En håla!
Skynda er!
En håla?
- Hon menade det inte. - Bevisa motsatsen då.
Jag diggar dig.
Och du är för lättlurad.
Okej, jag är motbevisad.
May, det här är Sota – ägare, chef, skitstövel.
Så sant som det är sagt.
Va? Har du din egen flaska? Du är lika pretto som jag trodde.
- Det är så det funkar här. - Visst.
- Men vi kan nog bättre. - Okej.
Så du är en framgångsrik konstnär.
- Jag ljussatte stället. - Va? Inte en chans.
Så han låter mig låtsas och öppnar tidigt åt mig.
Vad jobbar du med?
Datatjafs.
Inget lika häftigt som konst. Hur länge har du sysslat med det?
Sen jag var liten. Men yrkesmässigt sedan ikväll.
Vadå? Vad menar du?
- Är det din debut ikväll? - Ja.
- Borde inte du vara där då? - Det kallas att bygga upp spänningen.
- Det är en del av showen. - En del av showen...
- Är det här också det? - Vad menar du?
Den hemliga whiskybaren, att du är nästa stjärnskott...
- Tar han hit många tjejer? - Som bartender har jag tystnadsplikt.
Jävla pucko.
Jag sa inte att du spelade dåligt. Det var bra för att vara en show.
Jag spelar inte.
Jag bedömer konstnären efter konsten, och inte efter kostymen eller frisyren.
Men va?
- Varför hänger inte det här på galleriet? - De är inte till salu.
Du är helt klart mer än bara en frisyr.
Kimi skickade mig till sin stylist. Folk köper ju konstnären.
Alltså, visst.
Rika knölar som har mer pengar än smak.
Varför säger du inte åt Kimi vilka verk du vill ha med?
Det är hennes galleri.
- Hon tog en risk med mig... - En risk?
Bara för att vara snäll?
Snacka inte skit.
Man ger inte folk en chans om man inte har nåt att vinna på det.
Det är lite cyniskt.
Det är verkligheten.
Du borde nog gå. De rika knölarna väntar.
Följ med.
- Inte min sorts människor. - Inte min heller.
Bara att vänja sig, kluddkungen.
Vänta.
Okej.
Du kan gå nu.
Nån måste säga det.
Jag ser ingen byggnad.
- Den måste vara bakom bergen där. - Måste den?
- Vi kom överens om... - Alla var överens.
Du har glöd, det måste jag medge.
- Sluta behandla mig som ett barn. - Vänta lite.
- Jag vet vad jag såg. - Nej, där borta.
- Vadå? - Vad är det där?
Nu ser jag. Kanske en oljerigg eller by.
Men det är nåt, va?
Vi borde följa nåt alla kan se.
Du vet inte hur långt bort det är. Titanen kan ta dig på vägen.
Det jag såg var närmare.
- Visst, om det ens finns. - Kentaro...
Du har så god fantasi, men det är inte läge för den nu.
Jag tänker gå.
Ensam om jag måste.
Herregud. Din envisa pösmunk.
- Vill du dö för att bevisa nåt? - Vill du?
- Nej. - Sluta nu, snälla.
- Du tror du såg nåt? - Jag vet vad jag såg.
Gå då. Stanna inte innan du hittar det, och hämta hjälp.
Vi gör samma sak.
Lycka till. Vi kommer att behöva det.
Nej, vi kan inte bara låta honom gå.
Han har gjort sitt val. Kom nu.
Dr Barnes, du hade visst hittat nåt?
Jag delar det på skärmen.
- Vad tittar vi på? - Gammastrålning inom området 30 exahertz.
- Var kommer den ifrån? - Det är det knasiga.
Den har endast observerats från pulsarer – supermassiva svarta hål i yttre rymden.
- Men inte den här? - Nej, den kom från jorden.
Var exakt?
Detektorn som fann den är gammal, nästan antik.
- Jag tar upp det i nästa budget. Var? - Den pulserade rytmiskt, som en pulsar,
men så vitt jag vet finns det inga pulsarer i Alaska.
Skicka allt du har, så sänder vi ut ett team med en gång.
Vänta, det är inte grejen!
Senast nån såg liknande mätningar var precis innan den förra incidenten.
Från Janjira och Yucca Flats.
Före Dagen G.
Kentaro!
May?
Är det du?
Kentaro!
Cate?
Shaw?
Vi borde inte ha låtit Kentaro gå.
Han överlever inte natten.
Han behöver bara hålla ut lite.
- Kom igen, jag kan ta väskan. - Nej, sluta!
- Han är ute efter nåt. - Hon börjar bli virrig.
Några steg till.
Tänk bara hur varmt det blir när vi är framme.
Filtar, varmt kaffe.
Whisky.
Kom igen.
Nej.
Va? Är vi tillbaka vid tältet?
Hur gick det till? Vi går runt i cirklar.
Titaner har en egendomlig effekt på miljön omkring dem
och hur vi uppfattar den.
Molnet vi flög igenom, det här stället... Det är konstigare än du tror.
Det är konstigare än nån anar.
Om vi inte får upp temperaturen så dör hon.
Vi kan dö allihop om titanen är kvar.
Men jag går ingenstans utan henne. Vi förlorar inte en till.
Vad vackert.
Visst är det?
Säg mig varför du inte vill gå på vernissagen igen.
Spelar det nån roll för dig?
Nej.
Men du borde inte skämmas för att ta åt dig äran för ditt arbete.
Vad arbetar du med?
Jag har blottat min konstnärliga själ för dig,
- men du har inte sagt nåt om dig själv. - Jag sa ju att jag gör datatjafs.
- Datatjafs? - Ja.
Kom igen nu.
Jag är från Tacoma. Tacoma suger, så jag for till Japan.
Japan är najs.
- Nöjd nu? - Jag beklagar.
Det är lugnt. Inte ditt fel att Tacoma suger.
Du kan stanna så länge du vill eller följa med mig.
Det är din tillställning. Jag har redan sett dina bästa grejer.
Vill du träffas igen?
- Ge mig ditt nummer. - Är det din mobil?
Jag gillar riktiga knappar.
Du måste...
Tryck bort det.
- Gör inte sönder nåt. - Som om det skulle märkas.
Hallå?
Jag är på resande fot.
I jobbet, ja.
Nej, du måste sluta ringa.
Men jag ringer när jag är tillbaka, okej?
Detsamma.
Hej.
Vad vackert.
- Det är sjukt jävla vackert. - May?
Håll dig vaken. May?
Det brinner i benen.
Som myrkrypningar?
Snarare pissmyrkrypningar.
Det är bra.
Dina nerver vaknar till. Inga köldskador än.
"Än." Bra patientkontakt.
Om nåt händer mig vill jag att du kontaktar min syster.
Hon heter Lyra.
Nej, sluta nu.
Hon är den enda jag kan ringa.
Jag ska ge dig hennes nummer.
- Kentaro vet säkert... - Han vet inte ett skit.
Hoppas ni inte snackar om mig.
Hälsningar från Du-Ho.
Kex och choklad.
Hur mår hon?
Bättre.
Hennes byxor är torra.
Vi behöver mer bränsle på elden. Men det här kommer inte räcka länge.
Och vem vet vad farsgubben har plitat ner? Det kan förklara vad han gjorde här...
Teorier, upptäckter, vart han tog vägen.
Bränn det.
På med grejerna! Vi måste dra! Tillbaka till gömstället.
- Kom igen. - May!
Spring!
Vänta, rör er inte!
Den kan vara varsomhelst. Lyssna.
Jag orkar inte fly längre.
Vi kanske inte måste.
I morse registrerade Utpost 47 mätvärden som jag anser är... beaktansvärda.
Dr Barnes.
Det kan inte stämma. De är identiska med...
Gammautbrottet före San Francisco...
...incidenten.
Kalla det vad det var: en attack.
Vad föreslår ni? Fullständig mobilisering?
- Testa varningssystemet? - Ursäkta.
- Skapa panik? - Hellre det än tusen döda.
- Eller 10 000. - Ursäkta.
Vi vet inte om de är fientliga.
- Ursäkta! - Tystnad.
Tim, vad har du?
Vi kan inte avfärda Bill Randas filer.
Lee Shaw var där. Han vet nåt som vi inte vet.
- Det är därför han jagar filerna. - Tystnad!
De flesta av er känner mig inte, och om ni gör det
så är jag trollet i källaren som ni försöker undvika i fikarummet.
Det är okej. Jag jobbar inte här för AW-karaoken.
Till poängen.
Jag trodde att vi var här
för att lära oss allt vi kan på alla sätt vi kan,
så att ingen behöver förlora någon under en titanincident.
Och jag trodde att ett gäng människor
som valt att studera gigantiska kärnkraftsmonster
skulle ha ett öppnare sinne.
Vi är nere för räkning, men vi är inte ute än.
Nu vet vi hur fienden funkar.
- Gör vi det? - Ja.
Den anföll inte oss – den anföll elden.
Den jagade inte Kentaro, utan den brinnande motorn.
Det är så den spårar oss. Den dras till värmen.
Varför kastade den då iväg planet som en tuggleksak...
...och jagade oss istället?
För att min brorsa försökte skjuta den med en nödraket.
Sen blev vi det varmaste den såg.
Och det är med den här vi ska klå den.
Vi viftar med den största och hetaste grejen vi kan hitta.
Tur att jag har en full blåsa här.
Flygbränsle.
Tändsten.
Det blir ljusare än Times Square på V-J Day.
Va? Vilken dag?
Vi gör upp en eld. Vi matar den.
Medan titanen suger i sig värmen...
...kutar vi mot kusten. Jag bär dig om jag måste.
Håll ut lite till. Vi kommer att klara oss.
Inte jag.
Förr eller senare måste ni lämna mig.
Och om tiden är inne så lämnar du honom med.
Rädda dig själv.
En av oss måste överleva.
Vem där?
Hallå?
- Hallå? - Vad gör du här?
Finns du på riktigt?
Jag trodde jag var ensam.
- Jag med. - Du borde inte vara här.
Pappa...
Lämna mig inte!
Vänta, pappa!
Det är jag!
Gå int...
Jag sålde några alster...
...men Kimi fimpade mig ändå.
"En stor möjlighet", kallade du den.
"Du är så begåvad."
"Du klarar det."
"Jag tror på dig."
Det är vad du sa då.
Hur fan skulle du kunna veta om jag var redo eller inte?
Men jag ville inte göra dig besviken, så jag vågade inte se dig i ögonen.
Hur skulle jag kunna veta att jag aldrig får se dig igen?
Pappa?
Jag skulle inte missa det här för allt i världen.
Alla älskade utställningen.
Din mamma älskade den.
Jag älskade den med.
Jag är så stolt.
Jag får gratulera.
Gör vi seriöst det här?
Det är ett likbål. Du-Ho ville alltid avsluta med en smäll.
Jag tömmer bara ett glas för killen som älskade att vara värst.
Kvällen vi träffades, brorsan, kunde jag inte fatta
att du lyckades supa mig under bordet.
Men sen insåg jag
- att varje gång du shottade... - Hör du det där?
- Shaw! - ...tog du egentligen...
- Spring! - May!
Hördu, Dunderklumpen! Här borta!
Nej, helvete. Var är den?
Hjälp!
Man kan inte åka rymdraket bara så där.
Kom och ät, ungjävel!
Kom igen. Du klarar det.
Helikoptern!
May! Kom igen!
Jag har dig!
- Skynda er! - Kentaro?
Kom igen.
Upp med den!
Mottagningen var så dålig att de nästan inte hörde mitt nödrop.
Jag hade aldrig trott att jag skulle tacka nån för att ha övergett sin familj.
Pappa var där före mig.
- Precis som vid lägret. - Hur vet du...
Nån måste ha fixat radion jag hittade.
Lämnade pennspån efter sig.
Han tog sig därifrån. Han lever.
Tack.
Nej. Åh, för i helvete.
Fan då!
Överste Shaw?
Det är en ära att få träffas.
Undertexter: Borgir Ahlström