„MONARCHO“ VADAVIETĖ ALIASKA
Žinau, kas tai.
Manot, įbauginsit mane paistalais apie „slaptas operacijas“?
Sėkmės.
Kur pulkininkas Šo?
Žinau, kad mane girdite!
Noriu pasikalbėti su tuo, kas vadovauja!
Mano tėvas -
Hiroši Randa!
Randa!
PAREMTA „GODZILOS“ VEIKĖJU
Jautiesi geriau?
Vis dar galiu suskaičiuoti iki dešimt ant kojų pirštų.
Tau labai pasisekė, kad tave išgelbėjome.
Ne jūs išgelbėjot.
- Kentaro. - Ką ten veikei?
Turbūt sekei duomenis, rastus iš mūsų pavogtuose dokumentuose.
Nieko nepavyko atkurti.
Gal nesate tokie kieti, kaip manote.
Bet tokia gudruolė kaip tu turėtų atsarginę kopiją, tiesa?
- Kažkur debesyse. - Ar neturėtum
vaikytis didelių, baisių monstrų ar panašiai?
Žinai, vienas klaidžioja ne per toliausiai.
Nusiuntėme komandą.
Jie nieko panašaus nėra matę.
Žinai, įprastai, kai kas nors atranda rūšį,
gali pavadinti ją savo vardu.
Bet susidūrėme su dilema.
Ar pavadinti jį...
Titanu Mei Hjuvit?
Ar...
tai...
Laira Mateo iš Takomos Vašingtono valstijoje?
Nuotraukoje tu nepanaši į save.
Ne tokia beprotiška ta mintis, kad galėtume padėti viena kitai.
Kaip ir sakiau, visada gerai turėti atsarginį variantą, ar ne?
Randos vaikai nieko nežino.
Palauk. Sekundėlę. Ne. Tai...
Ne, jie - Hiroši Randos vaikai.
Jie Bilo ir Keiko Randos anūkai.
Elgiamės su jais kaip su nusikaltėliais.
Sako žmogus, mėginęs juos pagrobti.
Gerai. Buvo padaryta klaidų.
Ji mokytoja, aišku? Apie ją - jokių įrašų. Sūnus - „menininkas“.
O ji?
Šita įdomi.
Matant, kaip ji ištuštino savo butą, ji moka pradingti.
Kodėl?
Nuo ko ji slepiasi?
Neaišku. Nėra išduota arešto orderių. Neatrodo, kad jos ieškotų.
Bent jau oficialiai.
Tai ką su jais darysime?
Ši organizacija - jų kraujyje. Galime atskleisti jiems, kas jie tokie.
Juk nesiūlai jų užverbuoti?
„Monarchas“ - jų palikimas.
Palikimas žmonėms čia nelabai pravertė, tiesa?
Atsiduri karste... arba per žingsnį nuo jo.
Dėl vieno jis neklysta.
Jie kažko ieško.
Tai susiję su jų tėvu. Todėl, gerai, tai susiję su „Monarchu“.
Spėju, jie nepasiduos, ar ne?
Todėl siūlau uždėti ilgą pavadį ir pažiūrėti, kur jie mus nuves.
O kaip dėl jo?
Dabar jis mano rūpestis.
Sveiki.
Bičiuliai, gal išlipkite?
Tik žiūrėkite po kojomis. Slidu.
Pasai.
Nauji ir švarūs.
Ir lėktuvo bilietai, pinigai, telefonai.
Linkėjimai nuo „Monarcho“.
Aš labai dėl viso šito apgailestauju.
- Mulkis. - Šiknius.
Nuoširdžiai užjaučiu jus dėl netekties.
Ačiū, mulki-šikniau.
Ką jūs sau manot?
Leidotės į kažkokį teisuolišką kryžiaus žygį tiesai atskleisti?
Pabuskit!
Įkišote nosis į mėšlą, kurio nesuprantat.
Jums velniškai pasisekė, kad likot gyvi.
Todėl pasiimkit spindinčius naujus pasus ir važiuokit namo.
Jau išnaudojau savo nedidelę įtaką,
kad šįkart pridengčiau jūsų subines.
Nesitikėkite, kad tai pasikartos.
- Kaip man pavyko? - Tu mokaisi.
NOMAS, ALIASKA
„Užjaučiu dėl netekties.“ Tarsi jiems rūpėtų.
Aiškiai nerūpi. Pigiausia ekonominė klasė.
Kada prasideda laipinimas į šį skrydį?
Tokijas.
Tolokai nuo čia. Kaip jums patiko Aliaskoje?
Nepatiko. Ir parašysiu tai savo „Tripadvisor“ apžvalgoje.
Daugiausiai dvi žvaigždutės.
Pala. Išskrendi?
Taip. Girdėjai, ką jis pasakė. Turim grįžti į savo gyvenimą.
Kokį gyvenimą?
Tokijuje? Į tą, kurį, pasak tavęs, sugrioviau?
Turiu padaryti...
Baik. Ar čia kur nors yra baras?
Jis dar neatidarytas.
Viena žvaigždutė.
Atsiprašau. Tiesiog...
Atsiprašau.
- O kaip pulkininkas Šo? - O ką?
Viskas, ką jis sakė, buvo tiesa. Jis žinojo, kad mūsų tėvas dar gyvas.
Ne, nežinojo. Ir jūs nežinot.
Taip pat nežinome, ar jis miręs.
Jau nebe.
Aš nesustosiu. Privalau sužinoti, kas jam nutiko.
Gerai. Kas dabar?
Gal „Monarchas“ žinos, kur rasti titanus, bet nežinos, kur rasti tėtį.
O mes žinom? Aš jau apieškojau jo kabinetą...
Ne tą, kuris San Fransiske.
Atsarginė šeima. Atsarginis kabinetas.
Verta pabandyti, tiesa?
Spėju, turi dokumentų kopiją kažkur debesyje, Mei.
Jūs galite pasiimti dokumentus.
- Bet jie gali jus pražudyti. - Arba tave.
Negalim išsiskirti.
Mums tavęs reikia.
Kaip sekasi, Ly?
Direktoriaus pavaduotoja Verdugo.
Turėjau žinoti.
Koks vaizdas atsiveria iš beveik paties viršaus?
Beveik užtektinai aukštai.
Jūs jauna.
Gyvenimas ilgas.
Jaunasis Randa turėjo juostą.
Nebuvau jos mačiusi.
Mes stovime ant milžinų pečių.
Truputį juokinga.
Atrodo, kad jūs juos užsėdote, supranti?
Prislėgėte, darydami tai, ką „Monarchas“ moka geriausiai.
Ir ką gi, pulkininke?
Nieko.
Visiškai nieko.
O bastydamasis po pasaulį su Hiroši Randos vaikais
kažką darote?
Tie vaikai jau išgyveno daugiau,
nei pusė jūsiškių, dirbančių šioje srityje.
Ir per jus jie vos nežuvo.
Jie daug atsparesni, nei jūs manot.
Ne per daugiausiai.
Jie išsigandę. Jie patiklūs.
- Plepūs. - Baikit.
Jie ničnieko nežino. Aš tuo pasirūpinau.
Ir jūs tą jau žinot.
Niekad nepagalvojot, kad Hiroši turėjo priežastį nesakyti vaikams, kuo užsiima?
Gal jis nelinkėjo jiems tokio gyvenimo.
Šiaip jau aš apie tai galvojau. Gan dažnai.
Paklausiu jo, kai susitiksiu.
Spėju, kalbate ne apie pomirtinį gyvenimą.
Ne.
- Jūs niekur neisit. - O jūs nieko neišsiaiškinsit, ar ne?
Direktoriaus... pavaduotoja.
Sakai, jis padėjo įsteigti „Monarchą“. Bet tai buvo šeštasis dešimtmetis.
Šiaip jau penktasis, nors jis prisijungė po kelerių metų.
Tai jam turėtų būti kiek? Mažiausiai 90? Kaip jis gali taip atrodyti?
Sklinda gandai apie nepasisekusią misiją. Bet informacija įslaptinta.
Kas jis dabar?
Kaip jis, vos pabėgęs iš senelių namų,
surado titaną, apie kurį organizacija net nenutuokė?
Ką jis žino? Ir nesakyk, kad viskas - dokumentuose.
Turbūt taip ir yra.
Mašina atvažiuos po dešimties minučių.
Dėmesio, keleiviai.
Nežinomybės kupinais laikais...
OUKLANDO ORO UOSTAS
...kai baisiausios nelaimės užklumpa be perspėjimo,
tie, kam pasiseks, gali išgyventi,
bet protingieji suklestės.
„Straata saugūs namai“ - požeminis prabangus gyvenamasis kvartalas,
užtikrinantis titanišką apsaugą po žeme
nuo šio pilno smurto, nestabilaus pasaulio...
Bet kas nori gyventi pagal užsakymą pastatytame bunkeryje?
Skaitm. technologijų atstovai. Tik tie, kurie gali sau leisti.
Tau viskas gerai?
Ne taip tikėjausi pirmą kartą atvykti į Jungtines Valstijas.
Kas? Jautiesi pasimetęs?
Nežinai, ko ieškai, ką rasi.
Žinai, turbūt taip jautėsi ji, atsidūrusi prie tavo slenksčio.
Keite!
Prakeikimas.
Atsiprašau. Kokią mašiną užsakei?
- Kas čia? - Čia Džeimsas.
Keite.
- Sveika sugrįžusi namo. - Ką čia veiki, Džeimsai?
Sakiau mamai, kad susitvarkysim patys.
Bet nesusitvarkome.
Sveiki. Aš Džeimsas, Karolinos draugas iš darbo. Malonu susipažinti.
Čia mano draugai ne iš darbo, Mei ir Kentaro.
- Sveiki atvykę. - Labas.
Sveiki atvykę. Šokit į mašiną.
Aš išnuomojau mums mašiną.
- Atšauk. - Nenoriu atšaukti.
Pasakiau mamai, kad važiuosiu mašina su draugais.
Ji primygtinai prašė.
Ir man malonu padėti. Aš jau čia. Tad paimsiu tavo striukę.
Paimsiu tavo striukę.
Ji pati pasineš. Einam.
Važiuojam!
ALAMIDA POINTAS FNPVA BŪSTAI
FNVPVA bandė perkelti žmones, bet dauguma nenorėjo kraustytis.
Sunku atsisakyti nekilnojamojo turto San Fransiske.
Ar tikrai siūloma įsigyti bilietus į ekskursiją po sunaikintą miestą?
Siūlė. Kol kariuomenė nepadarė tam galo.
„Traumos turistus“ veža nelaimių pornografija
arba jie bando įrodyti, kad tai buvo valdžios sąmokslas.
Išsigimėliai.
Mama bandė patekti į vieną ekskursiją...
kad surastų tėvą.
Eikit ten.
- Gerai? - Taip. Ačiū.
Sėkmės.
Pasakyk mamai, kad atvažiuosiu šįvakar.
Sveika sugrįžusi.
Ačiū.
Jis atrodo tikras amerikietis.
Eisime pasivaikščioti.
Taip. Tiesiog pirmiausia duosiu jums šiek tiek laiko.
Gera mintis.
Gali atsargiai jai pranešti.
Kaip pranešiau tavo mamai?
Keite, sugrįžai.
Tu grįžai.
Sveiki.
Ir atsivežei draugų.
Mama, čia Mei ir Kentaro.
Aš Karolina.
Sveiki. Malonu susipažinti.
Malonu susipažinti.
Sveiki atvykę.
Tai jūs abu iš Tokijo?
- Taip. - Iš kurios jo dalies?
Nes mano vyras dažnai ten keliaudavo...
Mama, čia Kentaro Randa.
Klausei, ką radau Tokijuje.
Turbūt jūs labai pavargę po tokios ilgos kelionės.
Gal užeikit?
Vajetau. Atsiprašau už betvarkę.
Mes su Džeimsu... Džeimsas - mano draugas iš darbo,
mes renkame žmonių asmeninius daiktus iš griuvėsių.
Visada atrodo, kad darbą parsinešu namo.
Prisėskit, prašau.
Mama.
Žinot, žmonės tokie keisti.
Niekad neprašo pinigų ar vertingų dalykų.
Jie visada prašo tokių dalykų.
Asmeninių prisiminimų.
Mama, baik.
- Palaukit, aš padėsiu. - Aš pati...
Baik!
Aš pati.
Gal jūs palaukit mano kambary? Jis koridoriaus gale, kairėje.
Kas per velnias čia vyksta?
Šiaip jau, daug visko.
Supranti, apie ką aš.
Pakvietei jį užeiti ir įsikurti,
tarsi čia kasdien ateitų slaptas tavo vyro sūnus.
Ko iš manęs tikiesi? Kad jį išmesiu?
Pasiduosiu isterijai?
Pirmyn. Aš tavęs nekaltinčiau.
Viskas gerai.
Keite.
Keite...
Tavo tėvas niekad iki galo nebuvo čia.
Kai suradai tą nuomos sutartį,
pamaniau, gal galėtum...
išsiaiškinti, ar jis turėjo romaną, ar širdies draugę...
Todėl nusiuntei mane ten.
- Bet... - Tu niekaip neatlyžai,
nes norėjai sužinoti tiesą,
bet kinkos buvo per silpnos nuvažiuoti pačiai.
Nekalbėk taip su manim. Aš tik norėjau to, kas tau geriausia ir...
- Tai buvo man geriausia? - Taip.
Gerai, aš tave priverčiau.
Ką aš turėjau daryti?
Tu kasdien, diena po dienos, džiūvai tam savo kambaryje.
Nėjai į paramos grupes...
Nes keramikos užsiėmimai neprikels mano vaikų iš mirusiųjų.
Tu net piršto negalėjai pajudinti, kad padėtum sau.
Aš taip nusprendžiau.
Neketinau sėdėti ir žiūrėti, kaip mano dukra žudosi.
Gerai. Norėjai ištraukti mane iš kambario.
Suteikti tikslą, dėl ko gyventi.
Misija įvykdyta.
Važiuojame į tėčio biurą.
Ką? Kodėl?
Surasti, ką dar jis nuo mūsų slėpė.
Mes net nežinom, ar iš jo biuro kas nors liko.
Gali nuvežti mus į miestą, kad išsiaiškintume.
Ne, ne į raudonąją zoną.
Kariškiai ją aptvėrė. Jie kasdien sulaiko plėšikautojus.
Kai kuriuos net pašauna.
Taigi, jie patenka į vidų. Eisime su jais.
ĮĖJIMAS Į ATSTATOMĄ TERITORIJĄ PIETINĖ PRIEPLAUKA
Labas.
Sveiki. Kur Kolbis šįvakar?
- Vaikas susirgo gripu. - Vėl?
Prašau. Už sukeltus rūpesčius.
KAROLINA RANDA FNPVA
Nenorime užlaikyti eilės.
Gerai, atidaryk.
Praleisk juos. Jie gali važiuoti.
- Tvarka. - Supratau.
Gerai. Praleidžiam.
Viskas gerai.
Tikiuosi, ryt gausi laisvadienį, Karla.
Tu jo nusipelnei.
Ačiū.
Gali važiuoti.
Gerai. Praleiskit juos.
FNPVA - UŽDRAUSTA ZONA LEIDIMAS
Kaip kas nors gali tikėti, kad tai - netikra?
Taip lengviau nei kasdien pabusti ir galvoti,
kad bet kada tas pats gali nutikti tau.
Gerai. Toliau važiuoti nebegalim.
Sargybiniai patikrins, kad visi, kuriuos atsivežėm, išeitų su mumis.
Jei jus sugaus, palaikys plėšikais.
Jokių klausimų, jokių pasiteisinimų. Suprantat?
Turime išvažiuoti iki ryto.
Visi kartu.
Būsime čia 8.00 val.
8.15 val. jie uždaro vartus.
Mama, mes suprantam.
Tikiuosi.
Taip, man nepatiko, kaip jie su tavim pasielgė
po to, kai šitiek paaukojai dėl šios organizacijos.
Manau, kalbi rimtai.
Ar pajudinai bent pirštą, kad ką nors pakeistum?
Padariau, ką galėjau. Tada dar nevadovavau kompanijai.
Atrodo, kad vis dar nevadovauji.
Ištisus dešimtmečius nebandei pabėgti.
Kodėl vėl užvirei peklą?
Pasaulį apėmė liepsna. Nusprendžiau ko nors imtis.
Nori padėti?
Norėčiau manyti, kad taip.
Su tuo dirba protingiausi planetos žmonės.
Pulkininke, tu nesikišk.
„Protingiausi planetos žmonės“ turėjo 60 metų pasiruošti G-dienai.
„Tegul susikauna.“
Tai geriausia, ką jie galėjo sugalvoti?
O jei Godzila būtų pralaimėjęs?
Kas slepiasi Bilo Randos dokumentuose?
Nieko, ko jau nežinotumėt, ir viskas, kuo nenorite tikėti.
Žaidimai žodžiais.
Ar taip ir tęsime, pulkininke?
Manai, kad tau buvo sunku,
kai žaidei stalo žaidimus ir genėjai bonsus?
Nesakiau, kad buvo sunku. Man visai neblogai sekėsi bočė...
Garbės žodis,
galiu palaidoti tave giliai arba pačiame paviršiuje.
Rinktis tau.
Palaidoti mane?
Kas dabar žaidžia su žodžiais?
Ir švaisto laiką, kurio neturime.
„Monarchas“ klysta.
Ir klydo...
jau labai ilgai.
Nesiklausei?
Jie šaudo plėšikus.
Aš valgau įkalčius.
Net jei pastatas atrodo sveikas, antpuolis pažeidė pamatus.
Todėl kartais išgirsti, kaip pastatas staiga sugriūna.
Eime.
Aš čia tikrindavau rašinius.
Tu čia gyvenai?
Taip.
Čia buvo mūsų mėgstamiausia kavinukė.
LIKUS DVIEM DIENOMS IKI G-DIENOS
- Labas. - Sveika.
Man šito reikėjo.
Man reikėjo šito.
Ilgai laukei?
Atsikėliau ir išėjau 5.30 val. Stengiausi nesusidurti su ponia Jy.
Taip, žinoma. Šiandien pirma mėnesio diena.
Pradėjome žaisti katę ir pelę. Ji saugo visus mano išėjimus.
Žinai, moki krūvą pinigų už butą, kuriame niekad nebūni.
Ir pigiau gyventi dviese nei vienai.
Klausyk, tu neprivalai kasdien
rinktis tarp etiopiškos skrudintos kavos ar maisto.
Dar nepasimokei?
O tu?
Tai gal perspėk ponią Jy,
kad išsikraustysi iki mėnesio galo?
Taigi, tai prasideda.
LIKUS DIENAI IKI G-DIENOS
Mokytoja ateina.
Klasėje jokių telefonų.
Sakiau jums.
Kur visi?
Jie liko namuose.
Jų tėvai bijo milžiniškų monstrų.
Maniškiai nebijo.
Tėtis sakė, kad tai apgaulė, kurios tikslas - numušti NT kainas.
NAUJAUSIOS ŽINIOS EVAKUOJAMA VAKARŲ PAKRANTĖ
Gerai. Pasidedam telefonus.
Čedo tėvas tikriausiai teisus. Tai turi būti kažkoks pokštas.
Visiems viskas gerai?
- Keite? - Mums viskas gerai.
Šios dienos pamoka: netikėkite viskuo, ką matote internete.
Atidžiai sekame padėtį.
Pasirūpink, kad jų telefonai būtų pakrauti,
ir kad visi žinotų savo šeimos susitikimo planus.
Pranešim, jei nuspręsim uždaryti mokyklą.
Panele Randa.
Ar dabar jie ateis čia?
Čia lyg kačių mylėtojos fantazijų sala.
Arba kačių mylėtojo.
Mano dėdė myli kates.
Jėga.
Turėtume eiti.
Taip, patikrinsim.
Tenai.
Kas čia? Išeikit, kad jus matytume!
G-DIENA
- Kur jis važiuoja? - Į šiaurę, link Aukso vartų tilto.
- Lipkit. Nagi. - Greičiau.
Eva, eikš. Tiesiog palik. Viskas gerai.
- Kuo galiu padėti? - Kaip nori.
Aš lieku su vaikais sporto salėje, kol jų atvažiuos paimti.
Tu eik. Aš tuoj ateisiu.
Meras sakė, kad slėptuvės - viešojo transporto stotelėse.
Taip, ten ir eisim, jei tėvai neatvažiuos.
Nežinau, kur tie kvailiai važiuoja.
Pervažiuoti tiltais leidžia tik autobusams.
Keite, tu prižiūri šitą?
Galiu važiuoti aš, jei nori pasilikti su Dani.
Stok.
Pažeidžiat federalinį įstatymą. Lėtai išeikite.
Išeikite!
Žinau, kad jūs čia.
Keite.
Aš tuo pasirūpinsiu.
Kažką pastebėjai?
Vėl tos sumautos katės.
Manau, reiktų pradėti jas šaudyti.
- Liaukis, žmogau. - Taip.
Taip, aš rimtai.
Tau viskas gerai?
Viskas gerai.
Taip. Netrukus ten būsime.
Čionai.
Kas nors žinot gerą dainą?
Tyliau.
Traukis iš kelio.
Tylos.
Kaip skanu! Štai ko reikėjo.
Tėtis dainuodavo tas banalias reklamas.
Nutaisydavo rimtą veidą, lyg sakytų „dabar paklausyk manęs“,
ir iškrėsdavo tokią kvailystę.
Taip.
Kokia yra trikampės formos paslaptis?
Gardumo paslapčių...
Iš manęs nesužinosi tu!
- Tada! - Dainuokim mintyse.
Pameni tas su Arnoldu?
Ateikit čia!
Bėkit!
Čia, žemyn.
Gerai.
Apeikit.
Čionai.
Viskas gerai.
- Jie nuėjo ten. - Padėk man.
O Dieve!
Čionai.
Girdėjau du!
Jie čia, apačioje. Einu su tavim.
Eime.
Pašaliniams negalima vaikščioti po saugomą zoną.
Ei, tu! Gaudyk juos!
Ant žemės!
Jūs negalit čia gyventi!
Stok!
- Patikrinkime čia. - Eime.
- Kur? - Čionai.
Eime.
Nagi. Eime. Šitaip.
Ne. Jūs eikit be manęs.
Keite, mums tavęs reikia.
- Eisime visi arba nė vienas. - Taip. Nagi, tu gali.
Tu jau taip toli atėjai.
- Tau pavyks, girdi? - Gerai.
- Turėsim išmėginti kitą kelią. - Yra tiek daug kelių.
- Vienas iš jų išves iš čia. - Ne, tu to nežinai.
Negali to žinoti. Mes čia mirsime.
Tau viskas bus gerai.
Atleisk, Keite.
Bet tu esi stipri.
Tau viskas bus gerai.
Ką tokio turi nuveikti, kas svarbiau už mus?
Tiesiog eisiu ir surasiu išėjimą.
Tiesiog eik.
Tėti!
Nori prisėsti?
Duok tai man.
Gerai.
Kvėpuok su manimi.
Ne, negaliu.
Nesąmonė. Aišku, gali. Nagi, Randa.
Įkvėpk.
Iškvėpk.
Šaunuolė. Dar kartą.
Įkvėpk.
Iškvėpk.
Jauti mano rankas?
Taip.
Pažiūrėk į mane.
Nematyk nieko, išskyrus mane.
LIKUS DIENAI IKI G-DIENOS
MAMA - PASKAMBINK MAN. DANI - KUR TU?
Tu dar nelabai vėluoji.
Kraustaisi?
Ne, aš važiuosiu. Viskas gerai.
Važiuok. Dabar.
Emile, eikš.
Keite, aš nepasimokiau.
Mums viskas buvo gerai. Tu tik to nenori.
Aš to nenusipelniau.
Nemanau, kad kas nors nusipelno.
Ne, turiu galvoje, kad kas nors ką nors dėl manęs darytų,
nes aš tik nuviliu žmones.
Nekenčiu jo, kad išėjo. Bet kuo aš geresnė?
Tu manęs nenuvylei, kai vos mirtinai nesušalau Aliaskoje.
Vienintelis būdas - ieškoti išėjimo.
- Radau išėjimą į viršų. - Ką?
Tiesiog sekit paskui kates.
- Kuriame jis aukšte? - Tėtis mėgo gražų vaizdą.
Gerai.
Velnias, argi nebūtų juokinga,
jei už tų durų nieko nebūtų likę?
Mirk iš juoko.
Bent jau žinome, kur ieškoti.
Ką? Ne. Turi kažkas būti.
Gerai, saulė teka.
Taigi, nepamirškim, kad greit turėsim iš čia dingti.
Tu nepadedi. Padėk.
Aš taip gerai nepažįstu jūsų tėčio.
Maniau, kad tai susiję su jo darbu su palydovais.
Kaip suprasti?
Orbitinės palydovų arkos yra sinusoidės.
Šie keliai... tai kažkas kito.
Klauseisi tėčio, kai jis pasakodavo apie palydovus?
Vidurinėje mokykloje vedu gamtos pamokas. Mokiniai klausinėja.
Parodyk dokumentus.
Gerai.
Šitie taškai...
Jie tarsi žvaigždynai.
Bet čia ne žvaigždėlapis.
Ne.
Čia pasaulio žemėlapis, bet jis paslėpė žemynus.
Duok man jį.
Ką darai?
Galit palaikyti pakėlusios ten?
Kodėl tai darome?
Mano pirmoji meno instaliacija buvo susijusi su projekcijomis.
Kaip keli vienas ant kito uždėti vaizdai gali atverti kai ką visiškai naujo.
Taip, pamenu.
Taip.
San Fransiskas.
Aliaska.
Afrika.
Turbūt čia jo maršrutas.
Taip, būtent.
Tai, ko norėjome. Sveikinu visus. Turim eiti.
Taigi, tu ir Džeimsas.
Ar jūs...
Jis laukia, kol būsiu pasirengusi.
Apgailestauju dėl to, ką tėtis tau padarė.
Trisdešimt metų. Iššvaistei dėl jo gyvenimą.
Ne, aš...
Būčiau galėjusi išsiaiškinti, kad jis man neištikimas.
Galėjau paklausti.
Galėjau nuskristi į Tokiją.
Bet nenorėjau žinoti tiesos. Man patiko turėti pusės etato vyrą.
Bet tai reiškė, kad tu turėjai pusės etato tėvą...
o tu nusipelnei daugiau.
Tėtis nemirė Aliaskoje.
Ką?
Jis dirbo kažkokiai slaptai organizacijai, kaip CŽV, bet įkurtai dėl Godzilos.
Aš jį surasiu.
Kaip jautiesi?
Gerai.
Pirmą kartą po to, kai dingo tėvas,
gal viskas nėra vien mėšlas, supranti? Ar tai keista?
Neseniai pakeičiau savo požiūrį į tai, kas keista. Todėl nežinau.
Paskambinsiu mamai.
Gerai. Nepamiršk taisyklės.
- Nieko konkretaus. - Taip.
Noriu grįžti namo. Sakyk, ką man padaryti.
Gudruolė. Susisieksiu su tavim.
Išvertė Sandra Siaurodinė