ЗА МОТИВАМИ ПЕРСОНАЖА «ҐОДЗІЛЛА»
МОНАРХ: СПАДОК МОНСТРІВ
ФЕДЕРАЦІЯ ОБОРОННОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ США
ЛІТНІЙ БАЛ 1955 РОКУ
ВАШИНГТОН, ОКРУГ КОЛУМБІЯ
Це вам, докторе.
Мені причепити її на сукню?
Ні. Її треба з'їсти.
Я подумав, ти голодна, тому зірвав її по дорозі сюди.
Так, причепи її, Кей.
Ти якась напружена.
Я в цій сукні ледве дихаю,
а в туфлях ледве ходжу,
і маю справити враження на людей, які не можуть запам'ятати моє ім'я
і охоче прикриють нашу діяльність,
щоб перетворити нашу роботу на зброю.
А чому тут нема Біллі?
Жартуєш? Уявляєш його в сукні?
Слухай, цей бал буває раз на рік.
- Так. - З усіма привітаємося,
подякуємо всім, хто фінансує програму,
- і підемо собі. - Добре.
Видихни.
Усміхнися.
- І... Дякую. - Так.
- Випий келих шампанського. - Так.
А краще три.
Капітан Лі Шоу.
Я розповідав про цього сучого сина?
Він же некерована ракета.
Я витяг його з бійки в барі.
Він весь був у синцях, пальці у крові.
Але який мав потенціал.
Справжній потенціал.
Я розгледів у тобі перспективи.
Так, сер.
А пам'ятаєш мою пораду, як досягти успіху в сучасній армії?
- Пам'ятаєш, Ліланде? - Аякже, сер.
Ви сказали відтепер бити лише моряків і морських піхотинців.
Ви ж так сказали.
А глянь, хто ти тепер.
Капітан, у руках якого майбутнє проєкту «Монарх».
Хотілося б більше дізнатися про таємничий проєкт «Монарх».
Він грандіозний.
Ви побачите, що проєкт украй важливий не лише для безпеки США,
а й для панування у світовій науці.
Хочу представити вам «мозок» нашої команди,
доктора Кейко Міуру.
- Радий знов вас бачити, докторе. - Генерале.
Дякую, капітане.
Міура? Японське прізвище?
Гей. Вона хороша японка.
«Хороша японка».
- Пакетт... - Генерал Пакетт.
- ...справжній кретин. - Тихіше.
Добре?
Такі, як вони, старомодні.
Якщо ми знайдемо ще одного титана,
ці старомодні чоловіки його підірвуть
- чи скерують на Червону площу. - Кей.
Так.
Чула колись вислів: «Для молота весь світ – цвях»?
Так.
То от вони магазин будматеріалів.
А у нас в Японії кажуть так:
«Якщо цвях стирчить, його врешті забивають».
Тебе не заб'ють.
Ти змусиш їх передумати,
хоч які вони старомодні.
Як?
Ти це вмієш.
Це у твоїй крові, Кей.
Ти...
природна стихія.
Потанцюй зі мною.
На що не підеш заради «Монарха».
Що?
- Що ти робиш? - Нахиляю тебе.
Вони дивляться.
Ти міг би бути одним з них.
Може, генерал Пакетт і має рацію.
Бути військовим-кар’єристом не так і погано.
Більше б таких вечорів.
Більше б такого життя.
Будинок.
Сусіди.
Барбекю з сусідами на подвір'ї.
- Недільні обіди з дівчатами. - Так.
- Діти. - Діти.
Знаєш, що я люблю в дітях найбільше?
Вони не бояться казати: «Не знаю».
Для них усе, кожен день – пригода й таємниця.
Вони так жадібно пізнають світ.
А знаєш, що я люблю в дітях найбільше?
Робити їх.
Капітан Шоу.
Так повільно їде.
Капітан Шоу.
Термінове повідомлення для капітана Лі Шоу...
- Ні. - ...від Білла Ранди.
Ні. Не чини так зі мною.
Може, наступного разу, солдате.
Я Шоу.
На що не підеш заради «Монарха».
ДЕЛЬТА-ДЖАНКШН, АЛЯСКА
Дюваль?
Дай руку.
- Що... - Це той старий?
Зміна планів.
У досьє написано, ви говорите французькою.
Якщо це так, покашляйте.
Чудово. Долічіть до шести й пригніться.
Вправно.
Скоро з'явиться ще один титан.
Ви ніби знаєте, як його знешкодити, а «Монарх» не згоден.
Чому ви знаєте більше за найкращих фізиків,
геологів і зоологів планети?
Я не знаю більше...
а добре розумію, що діється.
Коли була така можливість, я зробив недостатньо.
Подумав, що компенсую це тепер
чи загину під час спроби.
Чому не поділитеся знанням з «Монархом»? Хай поможуть.
Вони роками про все знали.
Я роками їм казав.
Але вони не вірять.
- Чому? - Бо я псих.
Як і ненормальний Білл Ранда та його син-псих Хіро.
Зручно, правда?
Вони називають психами всіх, хто з ними не погоджується.
А з ким ви, мадемуазель?
Моя сестра Сандра.
Працювала в Японії.
У Джанджірі.
Дехто прийшов у «Монарх» з думкою: «Ніколи більше».
І я не жартувала.
Таких, як я, багато, й ми чекаємо того, хто покаже нам, що робити.
Думаю, це ви.
Виходить, я теж психопатка?
По-моєму, нам є про що поговорити.
ШТАБ-КВАРТИРА «МОНАРХА» 1955 РІК
Привіт. Вибачте, що перервав
вашу надважливу херню, на яку мені начхати, та, по-моєму,
- ми знайшли живого титана. - Візуальне підтвердження є?
Його начебто бачив один чоловік, але це не точно.
- Звучить дивно... - Які в нас дані...
- Вибачте, докторе. - Даруйте, капітане.
Нехай.
Кей, не знаю, як ти це робиш,
та знаю, що коли маленька звивиста лінія
отак виходить за сторінку, це щось означає.
Я бачила такі ізотопні показники лише раз:
на Філіппінах.
Тоді ми знайшли уламки «Лоутона».
То це титан?
Не точно, що це не титан.
Це точно не відповідь.
Якщо це не нерозпізнаний літак, тоді що?
Три найкрасивіші слова в англійській мові:
«Я не знаю».
- Треба летіти в Японію. - Так.
Прямо зараз?
Нам у п'ятницю представляти комітетові кошторис.
- Ви чули генерала Пакетта. - Пакетта?
Лі, титанам плювати на кошторис.
Бо їм не треба співати під їхню дудку, Кей.
А знаєш, хто красиво співає?
Чудово. Поділимо обов'язки.
Тобі – магазин будматеріалів,
- а... - Ні.
Я не пущу тебе саму полювати на титана.
- Тобто вас обох. - Ясно.
Обох. Ну, ви зрозуміли.
Щоб уполювати титана, потрібні гроші,
але щоб їх дали, треба довести, що титани існують.
Треба щось міняти заради самого ж «Монарха».
АЛАМЕДА-ПОЙНТ
- Це ж посеред Сахари. - Не посеред. Скоріше...
- На півночі. - Ага, гігантської пустелі.
І?
У нас є татова мапа.
Сміливіше, й кепку не забудь.
Як ми туди доберемося?
Куди доберетесь?
- Мамо. - От зараза.
Полковнику.
- Мамо. - З мамою все добре, Кейт.
Вона гончарює зі своїм хлопцем,
якщо це тепер так називається.
- Як ви втекли? - Ви ж мене знаєте.
Іноді помагають ззовні, а іноді – зсередини.
А вона чого тут?
Тепер Мішель танцює на боці янголів.
А танцює вона нівроку.
Нам не завадить її допомога.
Щось назріває.
І це буде у сто разів гірше, ніж напад Ґодзілли.
А може, і в тисячі.
Думаю, ваш тато намагається цьому запобігти,
і я навіть здогадуюся як.
Знайдемо його – знатимемо напевне.
Ні. Вона хотіла мене викрасти.
І погрожувала моїй мамі.
За наказом «Монарха».
Але вона більше не підкоряється «Монархові»,
бо тепер вона з нами, і їй можна довіряти.
А ще вона наш водій.
Треба лише знати, куди їхати, а з цим поможете ви.
Сигнал мобільного привів сюди.
Але ми не знаємо, що вони тут шукали.
Давай, Коломбо. Вразь мене.
Це сарказм, але Коломбо – мій улюблений персонаж,
і приємнішого порівняння я в житті не чув.
Заведи друзів.
- У мене є друзі. - Не в інтернеті.
Чого вони сюди приїжджали? Що шукали?
Поміркуймо.
Хіроші орендує кабінет
з краєвидом на мільйон баксів.
Але сидить до нього спиною.
Чому?
Щоб дивитися...
на те, що висіло отут.
Що там?
Візерунок.
Знайомий, правда?
І ці дірочки.
Там є дірочки?
За що Хіроші вигнали з «Монарха»?
Його досьє засекречено.
Його не виганяли.
Зловживання державними активами.
Він перенастроював далекі космічні супутники,
щоб спостерігати за тим, на що ті не розраховані.
- За чим, наприклад? - Наприклад, за Землею.
А на що зазвичай спрямовані супутники?
На космос.
На електромагнітний спектр.
На космічне випромінювання.
Гамма-промені.
Барнс виявила, що вони йдуть звідти, звідки не повинні йти.
Так. Із Землі.
По-моєму, я знаю, що вони шукали.
Білл Ранда вносить усе, що вивчає, у свої файли.
Науково-дослідні експедиції, моніторингові бази.
І ці файли лягли в основу «Монарха».
Оці дірочки –
це все місця, де є чи колись був присутній «Монарх».
Оце База чотири, а це – п'ятнадцять, а це – сорок сім.
Однак...
оці скупчення...
Хіроші зафіксував іще три сплески гамма-променів.
Тут, у Південно-Східній Азії.
Може, у В'єтнамі чи Камбоджі.
І тут.
Молодець.
У серіалі теж так:
Коломбо завжди має рацію.
- Коллінз слухає. - Це я, Вердуґо.
Перенаправте наші супутники на координати, які надішле Тім.
І зв'яжіться з доктором Барнс.
Ми шукаємо сплески гамма-променів.
ОСТРІВ ХАТЕРУМА
По-моєму, я закохався.
Доктор Сузукі?
Даруйте.
Доктор Міура!
Вибачте, що не підготувався до вашого приїзду.
І ви мені вибачте.
Місцеві більше не приносять мені
пошту й повідомлення. Бояться.
Навіть помічник утік.
Вітаю на острові Монстрів.
Вибачте.
Він сказав: «Вітаю на острові Монстрів».
Це я зрозумів.
Є розмова до комітету з туризму.
То система стеження схибила?
Ви не так зрозуміли.
- Але якщо дані правильні... - Вони правильні.
- Тоді фізичні дані хибні. - Хибні.
Я волію слово «неточні».
Теоретична фізика сповнена суперечностей і неможливостей.
Тому вона й «теоретична».
- Так. Та все одно... - Проте дані свідчать,
що те, що тут є, генерує гамма-промені космічних рівнів.
Тому я збудував оце.
Симулятор гамма-променів.
Що більше з нього сигналів,
то більше променів «воно» генерує у відповідь.
Тобто я дзвоню, а «воно» відповідає.
Цей розумник створив телефон для титанів.
Або ж...
цей псих створив наживку для титана.
Її версія краща.
АЛЖИРСЬКА ПУСТЕЛЯ
Ми на правильному шляху.
Що?
Я багато років пропрацював з жінками з роду Ранда.
Без вас я б не дійшов так далеко.
Не ви один.
Про таке ми не домовлялися.
Коли я зможу поїхати додому?
Обставини змінилися.
Але я дотримаю слова.
Невже? Коли?
Щойно виберемося з пустелі.
Разом.
Радий бачити, Скотті.
Що таке?
Далі дороги нема. Звідси підемо пішки.
Я про нього питала.
А що?
Я не хочу мати справи з озброєним головорізом з «Монарха».
З ексголоворізом з «Монарха».
Кейт, не всі яблука в саду «Монарха» гнилі.
І мадемуазель не єдина, кому набридло,
як «Монарх» веде справи.
Полковник починає бунт.
Ми сюди не бунт влаштовувати приїхали, ясно?
Ти злишся, що він привів підмогу?
З «Монарха»? Так.
Чому ти йому не віриш?
Завше, як я думаю, що ми шукаємо тата,
виявляється, це зачіпає «Монарх».
Мені прикро, що все переплелося, але так,
усі дороги ведуть в одне місце, а мапа є тільки у вас.
Я міг її будь-коли забрати, але не забрав, правда ж?
Якщо хочеш, щоб ми тут розійшлися,
не забувай, що тепер наслідки будуть і на твоїй совісті.
Наслідки. Які ще наслідки?
Тисячі, а можливо, й мільйони життів,
які намагалися врятувати ваші бабуся з дідусем і батько.
Ходімо вже.
Хочеш вийти з гри – вийдемо.
Та коли на Алясці я ледь не здалася,
одна людина мені сказала:
«Сміливіше, й кепку не забудь». Єдиний вихід – іти напролом.
Дякую, що помогла.
Шоу.
Ліланде Шоу. Чуєш мене, Шоу?
Біллі. Я тебе чую, Біллі. Прийом.
Лі! Чудово.
Друже, риба клює.
То все по-справжньому?
Як і все інше в цьому клятому цирку.
Біллі, а як там Кейко?
Як доктор Міура?
Я настрою наживку на 04:00.
Підготуй усе, може, будуть іще докази.
Біллі, я спитав, як...
Біллі, а яка клює риба?
Велика.
Якби ж ти був тут.
Що це в тебе, динозавр?
Ясно. Назву його Дейв.
Щось я не пам'ятаю, щоб запрошував вас
на сімейні посиденьки, капітане.
- Сер. - Вільно, Лі.
Ми ж у мене на подвір'ї.
Хотдог будеш?
Ні, дякую, сер.
Сер, мої колеги на завданні, і я їм потрібен.
Лі, для цього є спеціально навчені люди. Називається «армія».
Не армія, сер. Тільки я.
Хочеш ночувати просто неба? Побути ковбоєм?
Лі, в тебе попереду чудове майбутнє.
Але для цього треба подорослішати.
Так кар'єри й будують.
- Сер, моя кар'єра – в «Монарху». - Тоді не сприймай його як роботу.
У кожній військовій організації є генерали, а є солдати.
Розумію, сер.
Ти міг мене обдурити.
Ти мусиш обрати,
і я довіряю цей вибір тобі.
Та знай, що від нього залежатиме мій майбутній вибір.
Зробиш неправильний вибір – я діятиму відповідно.
А зробиш правильний,
керуватимеш «Монархом» так, як вважаєш за потрібне.
- Ми на місці. - Упевнені?
Я впевнений, що це місце, вказане на мапі,
але що воно таке, пояснить лише ваш батько.
Але так.
Думаю, це за хребтом.
Там.
- Де? - Бачите? Отам.
Це що...
А щоб мене.
Він живий.
Тату! Сюди, тату!
- Тату! - Сюди!
Тату!
Показники геть ніякі, Сузукі.
Ви ж казали, для титана ця штука – мов запрошення на обід.
Батько часто казав:
«У риболовлі важливий процес, а не результат».
Мій теж так казав.
А ви хоч одного бачили?
На власні очі.
Титана.
Так, бачили.
Вони жахають.
І правильно!
Дива мають жахати.
Ви так не думаєте?
Щось наближається.
Ні, не з води.
Лі! Не думав, що ти приїдеш.
- Нізащо не пропущу. - Як пройшло з керівництвом?
Зустріч же сьогодні.
Сьогодні.
Це доктор Сузукі.
Він створив...
- Симулятор гамма-променів. - Так.
Чудово. Не терпиться все про нього почути.
Він генерує несправжні гамма-промені...
- Сузукі... - ...і не...
...знаєте, що гірше, ніж бути третім зайвим?
Бути четвертим зайвим. Відійдімо.
Але чотири – краще, ніж три.
Тому машини мають чотири колеса. Машини...
Стривайте. По-моєму, він показує нам забиратися звідси.
- Чому? Що таке? - О ні.
- Що він робить? - Ні.
Вшиваймося звідси! Бігом! Негайно!
Тікаймо! Бігом!
Бігом, Кентаро!
Негайно тікаймо!
Он вони! Це вони.
От вам і Коломбо!
Сідай.
Дарма ти приїхав.
Моє місце – поруч з тобою, Кей.
- Тобі потрібен... - Що?
Твій захист?
Це моя робота.
Ні, твоя робота – захищати «Монарх».
Без тебе нема ніякого «Монарха».
Скажи, що ти не тому тут.
Не через мене.
Ти ж знаєш, що так не можна.
Ми можемо спробувати.
Як скоро хтось із нас почне приймати рішення
на підставі власних потреб,
а не потреб «Монарха»?
Ти мені не довіряєш.
Я не довіряю ні тобі, ні собі.
Якщо ми не можемо поставити загальне добро вище власних бажань,
ми ризикуємо все втратити.
Мені байдуже.
Так, тобі байдуже.
Зупинився.
Що?
Пристрій.
Пристрій зупинився.
А де він?
О боже.
Ми його не вбили.
Ісусе, ми його не вбили.
Не саджай вертоліт.
Що це, в біса, таке?
Боже мій.
Лети звідси! Набирай висоту!
Готуйтесь до зіткнення!
Ви це бачили?
Він подивився на мене.
Так.
- Не можна від них приховувати. - Чому?
Знаю, ви недолюблюєте Пакетта...
- Пакетт. - ...але це все міняє.
Не згодна.
Найпотужніша зброя нашої країни
не знищила ту істоту. Таке не можна приховувати.
Ну скажемо ми їм, і що?
Створять потужнішу зброю
- і спробують ще. - Кей...
А якщо не поможе, то ще потужнішу.
А якщо не знайдуть Ґодзіллу, знайдуть
когось іншого, проти кого її застосувати.
Я не повинен був до вас їхати.
І я точно не повинен вернутися з порожніми руками,
тож я маю хоч щось... Ми маємо хоч щось їм дати,
будь-що, щоб показати Пакеттові
і не отримати на горіхи.
Добре.
Ну все.
Зберімося.
Постараюся переконати Пакетта.
Джентльмени. Доктор.
Я тут читав ваші звіти.
А в них таке.
А хто... А що тут діється?
У ВМС це називається «зміна командування».
Під час самовільної відсутності капітана Шоу
генерал Пакетт передав оперативне командування
над проєктом «Монарх» мені.
Чекаю, що повний звіт про вашу маленьку вилазку
до кінця дня лежатиме в мене на столі.
Що ти накоїв?
Живі є?
Ніхто не вижив, і в нас обмаль часу.
Треба з'ясувати, куди прямує Ґодзілла,
перш ніж це з'ясує «Монарх», тому треба рушати негайно.
- Мапа приведе нас до нього. - Мапа наша.
Ні, мапа буде в мене.
Вистежимо Ґодзіллу, а далі що?
Загине ще більше людей? Нам його не спинити.
Спинити його?
Боже, Кейт. Я хочу йому помогти.
Господи. Ви ж псих.
Це не обговорюється.
Підете зі мною – і про все дізнаєтеся.
- Клянуся. - Ні.
Ми підемо шукати батька.
Я з вами не поїду.
Я з ними.
Я лишу вам води й харчів.
Хоч вони вам і не потрібні, бо до цивілізації десять кілометрів.
Якщо вирушите зараз, дійдете ще до вечора.
Виїжджаємо.
Думаєш, тато нас відганяв?
Не знаю.
Він просто поїхав.
Може, тікав від Ґодзілли.
Чи хотів його відманити далі від нас.
Принаймні ми знаємо, що він зайшов так далеко.
І ми теж.
Він живий.
Шукаймо далі.
Скільки ми пройшли?
Не знаю.
Як ми звідси виберемося?
У нас ні грошей, ні телефонів.
І як без мапи знайдемо тата?
Хтось завжди має резервну копію.
Ти ж нас не підведеш, Мей?
Я жартую.
Ні, я більше так не можу. Це все через мене.
- Ти про що? - Серйозно. Це я вас видала.
- Що? - Вислухайте мене.
Кілька років тому я розлютила серйозних людей,
а декого підвела, й мусила тікати.
Потім я втекла в Японію,
брехала про своє життя, ім'я й про те, чим займаюся.
Я жила собі тихенько й непримітно, поки «Монарх» не дізнався, хто я,
коли вони нас знайшли.
Вони дещо запропонували:
якщо я видам наше місцеперебування,
зможу повернутися додому, до звичного життя,
і бути з сім'єю.
Тож, так, я нас видала. Ось як вони нас знайшли.
«Єдиний вихід – іти напролом».
- У мене є гроші. - Мені не потрібні твої бісові гроші.
У мене багато грошей.
Я їх не чіпала, щоб мене не знайшли злі люди.
А тепер байдуже. Це вже неважливо.
Ми можемо поїхати, куди скажете.
Іди до біса.
Пробач, Кейт.
Кейт.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова