Sau ne putem căra de aici să aflăm ce i s-a întâmplat.
Aveţi cam 60 de secunde să vă hotărâţi.
Ce alegeţi?
- Așteaptă. - N-avem timp.
Duba din parcare?
Mă gândeam eu.
Nu merg nicăieri cu tine.
Voi aţi venit la mine.
Dacă nu vrei să afli dacă tatăl tău trăieşte, bine.
Eu vreau să aflu.
Dacă e-n viață, cum îl găsim? Unde căutăm?
Unde s-a pierdut.
Mult noroc. L-au căutat săptămâni întregi.
Sunt sute de km pătraţi în Alaska.
Îl căutăm unde n-au făcut-o ei.
Ăsta e un niwaki, tehnica de tăiere e diferită.
E fascinant.
Vreau doar ca Monarch să nu mă implice în afacerile tatei.
Eşti de acord?
- Vreau să-mi găsesc tatăl. - Şi eu.
De ce vrei să-l găsești?
Ce motive ai?
Hiroshi Randa e ca un fiu pentru mine.
E singura familie pe care am avut-o. De-asta.
E o nebunie.
Decât să găsești fișiere secrete în seiful secret al tatălui tău?
Decât un frate secret? O familie secretă?
Ne-au reperat. La maşină!
Urgenţă. Fiţi vigilenţi.
- Cheile. Conduc eu. - E pe numele meu.
- Nu cred că ai voie. - Ești fiul tatălui tău.
Urgenţă. Fiţi vigilenţi.
- Unde e cheia? - Doamne.
Când ai condus ultima dată?
Ştiu să conduc.
Piciorul pe pedală. Apasă butonul.
- Butonul? - Da!
E Lee Shaw!
Merg spre poarta sudică!
Închideţi poarta sudică!
Opreşte!
Ai grijă!
Aveţi asigurare?
Da.
Ce faci? Unde...
Ai grijă!
Eşti nebun?
S-o fi văzut pe bunică-ta!
Ţineţi-vă bine!
Se întoarce! Intrarea principală!
Doamne!
Nu-mi place.
Ăsta nu e un secret de stat.
Am fost întotdeauna independenți.
Pentru că nimeni nu ne ia în serios.
Dacă vreţi să vânaţi monştri singuri, retragem cererea.
Dar dacă vreţi să schimbaţi ceva,
să faceţi cercetări relevante, avem nevoie de susţinere.
E de încredere?
Dacă nu-l facem de cacao.
Bine.
- Bine. - Da.
Bun venit la Monarch, Generale.
Ai transformat o misiune de escortă în prima ta comandă!
Și intelectualii ăştia încep să te placă.
E ca şi cum ai dresa pisici
cu contoare Geiger care se cred mai deștepte ca tine.
Colegii mei: dr. Miura, William Randa.
Felicitări pentru promovare, generale.
- Mulțumesc, domnișoară. - Desigur. Sunt doctor.
Iertaţi-mă.
Ai ceva să ne arăți, doctore?
1954 DOI ANI DUPĂ FILIPINE
Ce naiba?
Spune-mi că e o fosilă.
Ar fi o presupunere logică,
dar am luat această urmă într-un câmp noroios din Indonezia.
Acum trei săptămâni, înainte ca musonul s-o şteargă.
Cum poate ceva atât de mare să se deplaseze neobservat?
Teleportarea mi se pare...
Avem câteva teorii, dle.
O să am coșmaruri din cauza asta.
Până când nu vedem ce-a făcut asta, nu e decât o urmă.
N-aveţi măcar o fotografie?
De ce să ne mulțumim cu atât?
Dacă am putea-o scoate din ascunzătoare?
- Avem nevoie de 70 kg de uraniu. - Să vă explic.
Cât am folosit în Japonia.
Ce înseamnă asta?
Generale, în timpul doctoratului,
am descoperit urme de radiații anormale în troposferă.
Credem că au legătură cu deplasarea Titanului.
Crezi că sunt radioactive?
Nu emite radiații, ci le absoarbe, le consumă.
Cred că trebuie să luăm inițiativa.
E mai bine să-i înfruntăm acolo decât aici.
- Ike ar fi de acord. - Președintele Eisenhower,
comandantul nostru șef,
ar spune că avem nevoie de uraniu ca să ne protejăm ţara.
Cu tot respectul, dle, o astfel de creatură,
un astfel de monstru,
e o amenințare existențială la adresa securității globale.
Da! Am reuşit!
Ştiţi ce înseamnă asta?
În jur de 70 de kilograme.
Data viitoare, lasă teleportarea.
E o teorie.
Ca cea a Pământului plat, dar Pentagonul n-o să vă finanţeze.
Vom revoluţiona secole de teorii despre evoluție, zoologie, fizică.
E nevoie de oameni cu mintea deschisă.
Şi cu ochi deschişi.
Trebuie să fii atent.
Asta e o misiune de explorare.
N-o să tac doar ca să fiu pe placul unor neanderthalieni înarmaţi.
Avem multă treabă.
Bine?
Ne vedem la birou.
Știi cum e.
Da.
Fără tine n-am fi fost aici.
Și asta nu e o teorie, e un fapt.
Deci eşti dispusă să lucrezi cu neanderthalieni?
Mulțumesc.
Dar are dreptate.
Dacă ascundem ce încercăm să facem, ce rost mai are?
INSPIRAT DE PERSONAJUL GODZILLA
Am început cu un creion și hârtie.
Halal progres.
Nu știu cum organiza jurnalele astea.
Nota tot ce vedea până când rămânea fără creioane.
- Ca tata. - Da?
Le ascuțea cu un briceag.
Lăsa așchii peste tot.
O exaspera pe mama.
E ceva aici ce Hiroshi nu voia ca Monarch să afle.
Instinctul îmi spune că dacă aflăm ce înaintea lor, îl găsim pe Hiroshi.
May are cu ce să le citească, dar la ea.
Grozav.
Le-am digitalizat.
Nu se ştie niciodată.
Bine, deşteapto.
Caută tot ce e despre Alaska.
Extragerea de date vizuale din cuvinte cheie nu e simplu ca bună ziua.
Nu pot să caut pe Google.
Știi ce e Google?
N-am fost în izolare, May.
Când a fost fondat Monarch?
Pe la sfârșitul anilor '40.
Înseamnă că ai 90 de ani?
Ce pot să spun, am gene bune.
Ce sunt astea?
Speranțe.
Vise. Ambiții.
Ce am vrut să fie Monarch înainte să se rătăcească.
Acum vă urmăresc pe voi, nu monștri.
Tatăl nostru chiar a lucrat pentru Monarch?
E afacerea familiei voastre.
Ştia că există.
Cu toţii ştiaţi.
Aţi fi putut încerca să-i opriţi.
Exact asta încercam să facem.
Ai fost acolo, l-ai văzut.
Chiar crezi ar fi putut ceva să oprească acel monstru?
Şi-a irosit viața degeaba.
Nu e o afacere.
E un blestem.
ATOLUL BIKINI 1954
Ai adus camera?
- Da, Billy. - Bine.
- Și teleobiectivul de 500 mm? - Nu.
L-am uitat cu seismometrul și cu filmul.
Păcat. Adio coperta National Geographic.
Ce-i asta?
Ți-am spus că nu e de încredere.
Stai. Lasă-mă pe mine.
Lasă-mă să mă ocup eu.
Generale.
Domnule, nu aşa ne-a fost vorba.
Ai vrut uraniu.
Nu sub formă de bombă.
Trebuia să fii mai clar.
Ne-aţi fi putut preveni.
Testele nucleare sunt secrete.
Înţeleg.
Vor doar o şansă să vadă cu ce avem de-a face.
Creaturile astea...
Sunt o amenințare existențială la adresa securității globale.
- Nu-i așa? - Da, dle.
Câte stele vezi aici?
Una, domnule.
Înțeleg că a trebuit să consultaţi două sau trei...
patru ranguri superioare ca să obţineţi uraniu.
A fost unanim că dacă o scoatem la lumină, o omorâm. Aici. Acum.
Monstru sau nu, acea bombă nu se întoarce la Los Alamos într-o ladă.
Înţeleg că nu e ce se aşteptau, dar asta ne depăşeşte pe toți.
Ai cerut sprijinul armatei Statelor Unite.
Îl ai.
Salut, eu sunt.
Scuze, bate vântul.
Sunt pe un vapor, pe o navă.
Știi că nu pot să-ți spun asta.
Ascultă...
Poți să mă asculți?
S-ar putea să revin curând.
Nu, vorbesc serios.
Dacă aș ști mai multe, ți-aș spune.
Trebuie să închid.
Nu-i ecologic.
Peștii mănâncă plasticul, noi mâncăm peștii.
O să fac o donație la Greenpeace.
Sau poți să-mi spui de ce ţi-ai aruncat telefonul în ocean.
Vrei ceva?
Vrea să revizuim planul.
Ai încredere în el?
Nu mai trebuie să rişti dacă trebuie să te întorci.
E vina mea.
- E problema mea. - Da.
A ta, a ei. Şi acum a mea.
Mi-am pierdut afacerea, casa, viața, tot ce am construit, cine sunt.
- N-a fost cu intenţie. - Evident.
Dar până când nu-ţi rezolvăm problema și-mi recuperez viaţa,
nu-mi spune ce-mi trebuie.
Am pregătit cât am putut terenul.
Dar problema e următoarea.
Dacă un vameş zelos găseşte astea, s-a terminat.
Trebuie să scăpăm de ele.
Nu.
Ai spus că cheia găsirii tatălui meu e acolo.
Are o copie pe laptop.
- Nu sunt... - Nu-mi pasă.
De ce trebuie să fac tot ce spui?
Și de ce mergem în Coreea?
Tata a dispărut în Alaska.
Alaska e în direcţia aia!
- Ştii ce faci? - Am scăpat din Japonia, nu?
Pe nava asta, fără pașapoarte, evitând Monarch.
E cineva în Pohang care ne poate ajuta.
Un prieten vechi.
Poate ultimul care mi-a rămas.
Dar ai dreptate.
Hiroshi e tatăl tău. Și al tău.
Aveţi tot dreptul să luaţi deciziile.
După ce ajungem acolo...
Încotro?
POHANG, COREEA DE SUD
- Unde-i prietenul tău? - Ai încredere în mine.
Trebuie să fim partea cealaltă. Veniţi.
Mulţumim.
Cred că ar trebui să fim aici.
La naiba.
- Pașaportul. - Poftim?
Pașaportul!
Vorbești engleză?
Engleză?
Să-ţi explic.
Sunt cu nepoții adoptivi ai surorii mele.
Eram pe navă.
Le-am spus să pună totul într-un singur rucsac.
Rucsac.
Nu suntem teroriști și n-am fost niciodată în Coreea de Nord...
- Stai! - Aşteaptă!
Am pașaport.
Contactaţi ambasada...
- Nu. - O să-i dea o amendă?
- Vă plătesc, faci ce vrei cu banii. - Ce se întâmplă?
- Ce ai de pierdut? - Locul de muncă.
- Închisoare? Nu. - Shaw ne-a tras-o.
Tu eşti responsabil, nu? Te asigur, n-o să regreţi.
Nu suntem de vânzare.
Sunteţi mai proşti decât păreţi.
- Adică... - La naiba.
Ţi-am spus că o să cunoşti mulţi oameni proști.
Știu.
Nu ştii ce-nseamnă s-o iei uşor?
Nu. Frate!
A trecut prea mult, Du-Ho.
Parti tot mai tânăr. Arăţi bine.
Nu chiar. Dar aşa mi se spune.
Să plecăm înainte să-l găsească cineva.
- Să mergem. - Să mergem!
Puţin credincioşilor. Veniţi.
Tâmpit.
Bun venit în Japonia, dnă.
Mulțumesc, Tim. E o plăcere să revin în Japonia.
Deși trebuia să-mi ajut fiica să se mute la facultate în weekendul ăsta.
Felicitări.
Dar acum fostul meu soț sărbătorește asta cu ea,
fiindcă Lee Shaw a decis să nu se mai bucure
de pachetul lui generos de pensionare.
- Dacă-mi permiteți... - Nu.
Ce ţi-a spus?
Au fost furate date importante. Trebuie recuperate.
A spus că n-avea autorizație pentru mica lui escapadă?
Am presupus...
Avionul va fi gata de plecare în 30 de minute.
Veți fi la bord.
Nu putem pleca, au dosarele lui Bill Randa.
Note de teren vechi şi teorii nefondate n-o să împiedice o altă zi G.
Lee Shaw pare să creadă altfel.
Dacă le credeai atât de importante, de ce nu le-ai adus dr. Serizawa sau mie?
De ce ai acţionat singur?
E vorba de misiunea noastră sau a ta?
E confirmat?
Toţi?
Bine, aşteptaţi.
Shaw e în Coreea de Sud.
El şi ceilalți au fost reperaţi în vama din portul Pohang.
Cumva, a reușit să scape.
Tu, în avion în 30 de minute.
Tu, ia o echipă și urmăreşte-l pe Shaw. Orice ai nevoie.
Am nevoie de partenerul meu.
Dacă are dreptate?
Shaw e inactiv de ani de zile. De ce să acţioneze acum?
Dacă mă grăbesc, pot să-l surprind, dar nu fără el.
Nimeni nu ştie mai bine ce pune la cale Shaw,
de ce ţine atât de mult la fişierele astea.
Cine se-aseamănă, se-adună.
Ai adus ce ţi-am cerut?
Da. Sunt deja la bord.
Un bombardier Bamboo?
Am zis un avion, Du-Ho, nu un sicriu zburător.
- A trecut prin orice problemă imaginabilă. - Da.
Bine. Air Du-Ho, îmbarcare imediată!
Mergem până în Alaska cu ăla?
Nu te gândi că e un avion vechi, ci de epocă.
Nimic pe sonar, generale. Cât mai aşteptăm?
Puckett o să moară de cald.
Dacă monstrul ăsta nu apare,
ne putem lua adio de la sprijinul Armatei.
Prefer asta decât să-i privesc distrugând ceva ce nu înțeleg.
- Ce e asta? - Ce s-a întâmplat?
Nu știu, domnule. Un scurtcircuit.
Explică-mi. Ce se întâmplă?
Atenţie! Contact sonar.
E un dinozaur?
Armură?
De ce trebuie să se protejeze?
De noi.
Imposibil.
Vedeţi ce rapidă e?
Cum de n-am mai văzut-o?
Dacă-şi continuă planul, nu vom şti niciodată.
E o greşeală.
Generale?
Generale, cred că ar trebui să renunțăm.
Dacă nu putem învăța totul despre inamic...
Dacă laşi inamicul să preia iniţiativa, ai pierdut.
Doamne!
Autorizaţie pentru Castle Bravo!
Atenţie!
Detonare Castle Bravo în 30 de secunde!
Zece, nouă, opt, șapte, șase...
- Lasă-mă! - Kei. Gata.
Trebuie să-i opresc!
Opriţi-vă!
Nu puteţi faceţi asta!
Magnific.
Da.
Ce-am făcut?
Asta a fost viața lui?
Când spunea că merge la o conferință, urmărea de fapt monștri?
Aventurile noastre s-au încheiat odată cu sosirea lui Hiroshi.
Monarch se ocupa cu strângerea datelor.
„Cultură de date”.
Când l-ai văzut ultima dată?
Nu știu. Acum vreo 20 de ani.
Eram deja un dinozaur.
Dacă vreţi să vă înţelegeţi situaţia,
nu pot să vă ajut. Hiro era un copil normal.
Nu tortura animale mici.
Făcea la oliţă.
Profil clasic de sociopat.
- „Părea de treabă. Cine-ar fi crezut?" - Opreşte-te.
Seamănă cu mama lui, e sigur.
Era determinat și nu lăsa nimic să-l oprească.
Și nu m-a mințit niciodată.
E un secret, nu o minciună.
Mi se pare acelaşi lucru.
Nu şi mie.
Scuze că vă-ntrerup, dar cred că am găsit ceva.
Căutând cuvântul „Alaska”,
am găsit doar sănii dispărute și apariţii Yeti în Yukon.
Când ai spus „cultură de date”,
am făcut o căutare numerică să văd dacă găsesc ceva
la coordonatele din Alaska.
E scrisul lui Billy.
Sunt coordonate geografice din toată lumea.
Mexic, stepele asiatice, Africa de Nord.
Toate sunt bifate, cu excepția ăsteia.
Când o pun pe hartă...
Da.
Dacă am ști încotro se îndrepta avionul tatălui tău când a dispărut,
l-aş putea localiza.
Era zborul 74 şi ceva.
De la Nome spre Barrow.
Nome spre Barrow.
Bingo!
Vă rămân dator cu o cină.
E timpul să te trezești, Du-Ho.
- Avem o nouă destinație. - Am înțeles.
Ce înseamnă? De ce mergea la Barrow?
Se îndrepta spre Barrow.
Destinaţia era alta.
Keiko?
Eşti bine?
N-ar fi trebuit să mă oprească.
Da, a fost egoist.
Ce s-ar fi întâmplat dacă n-ar fi făcut-o?
Ai fi fost concediată, arestată, probabil deportată.
Bomba ar fi explodat oricum.
Generalul m-a chemat să vorbim de finanţare.
Mi-am zis că dacă tot suntem terminaţi, să încerc totul sau nimic.
I-am făcut o propunere. Nişte avanposturi Monarh,
personal, echipament de monitorizare.
A refuzat.
A zis că e prea puţin.
Ne dau un cec în alb să aflăm dacă mai există şi alţii.
- Cum ai reuşit asta? - I-am pus o întrebare.
Dacă următorul nu apare în mijlocul Pacificului,
- ci în New York sau Washington? - Trebuie să spunem întregii lumi.
Vrei să faci publice detaliile exploziei unei bombe cu hidrogen?
- De ce nu? - L-au executat pe Rosenberg.
Dacă...
Să zicem că găsim altul.
Generalul trebuie să știe totul?
Sugerezi să-mi mint superiorul?
Nu. Dar o minciună și un secret sunt două lucruri diferite.
Curtea Marţială n-o să facă distincţia.
Ai încredere în noi?
Ai încredere în ea?
Bine.
Tot ce-i pot spune e ce-mi spuneţi voi.
Și sper că-mi veţi spune tot ce trebuie să știu.
Vă convine?
Dar ţie?
Mie-mi convine.
- Da. - Bine.
- Da. - Da.
Totul e în regulă.
Bună dimineaţa.
Unde suntem?
Statele Unite. Curând ajungem la papa.
Nu aştepţi să-l revezi?
Ce-ţi pasă ţie? Eşti fiul lui?
Scuze, n-am vrut să fiu indiscret.
Îmi pare rău.
Doar că nu știu de ce mă tem mai mult.
Că n-o să-l găsim sau că o să-l găsim.
E oricum ca un pumn în stomac şi nu ştiu câte mai pot încasa.
Să-ți spun un secret.
Apreciezi cel mai mult viața când te temi c-o s-o pierzi.
Nu când îi vezi pe alţii murind.
Am văzut mulți oameni murind.
Tatăl meu, prieteni buni.
De fiecare dată când te trezeşti eşti la mâna hazardului.
Se pot întâmpla lucruri groaznice, dar trebuie să-ţi înfrunţi durerea.
Tu, de exemplu.
Dacă nu te-ai fi aventurat în Coreea,
nu l-ai fi cunoscut pe Du-Ho
și n-ai fi avut şansa să-i spui tatălui tău să se ducă naibii.
- Ce-a fost asta? - Frăţioare!
Cred că ne apropiem.
Cred că ăsta e locul.
Am găsit ce căuta Hiro.
- Mă ocup eu. - Chiar te rog.
O să fac nişte acrobaţii.
Ţineţi-vă bine. O să fie urât.
- Ce? - Nu. Aşteaptă.
Rămâi aici. Pune-ţi centura.
De ce pilotează el?
Lee Shaw e cel mai bun pilot când vine vorba de instinct.
Asta nu mă linişteşte.
Du-Ho are ceva sub scaun, în caz de urgenţe.
Da, scoate-i capacul.
Bea o duşcă mare. O să-ţi prindă bine.
E doar apă.
Pune-i capacul. Pune-o acolo.
Da. Bine.
Avem un orizont artificial.
Începem!
La naiba!
Doamne! Opreşte!
- Haide! - Shaw!
Ridică-te!
Acolo. Putem ateriza acolo.
- O să fie urât, ţineţi-vă bine. - La naiba!
Ce-i aia?
- Ce? Stai, ce? - Ţineţi-vă bine.
Aterizăm!
Sunteţi teferi?
Trebuie să mai lucrezi la aterizări.
Bine lucrat, copilot.
Nu.
Nu vreau să-l văd.
Nu e el.
Centura e desfăcută. Poate s-a ejectat.
Nu-mi vine să cred!
Doamne. Credeţi că e cineva acolo?
Dacă toţi au murit în accident, cine a instalat toate astea?
Cunosc scrisul ăla.
Şi eu.
A supraviețuit.
A aterizat.
Viu şi nevătămat.
Trebuie să plecăm!
Pornesc avionul. Veniţi!
Fugiţi!
Mişcaţi-vă!
- Hai! - Spre avion!
La naiba.
Nu.
Traducerea şi adaptarea: jarvis