Vilket fint väder vi har.
Jag skulle tro att det håller i sig över helgen.
Så...
Ät nu, parveln.
Det är nog dags.
Ja. Okej.
Lillkillen, vi ska pallra iväg till jobbet.
Okej.
Din mommo passar dig idag.
Och vi ses när onkel Lee är tillbaka från sin resa.
Vart ska han?
Jag låter honom förklara.
Kom här.
Du vet väl att det är topphemliga utforskargrejer?
Är det farligt?
Vi gör det för världens skull. Vi försöker hålla folk trygga.
Men visst finns det alltid faror.
Fast det är väl inget nytt för dig?
Men många smarta och försiktiga människor försöker göra det så tryggt som möjligt.
- Ska du utforska långt borta? - Det är svårt att förklara, Hiro.
Men jag är snart tillbaka. Faktiskt...
Min turkniv.
Vi skulle ju vänta tills du är större, så det här är ingen present.
Men jag vill att du...
Du kan förvara den tryggt till nästa gång.
MONARCHS TESTOMRÅDE KANSAS, 1962
- Hur gick det? - Bra. Han är en tuff grabb.
- Inleder operation Hourglass... - Han brås på sin mor.
Det gjorde du bra.
Hon hade varit stolt. Synd att hon inte kan se det själv.
Hon skulle missa allt ändå. Hon hade gjort nio andra saker samtidigt.
Och gjort dem bättre än vad nio av oss hade förmått.
Hon skulle bli sen till sin egen Nobelprisutdelning.
Systemkontroll.
Vi får se till att du inte är det.
Ja.
Du måste inte göra det här.
Det finns många kandidater som...
Nä, jag tänker inte be nån göra nåt jag inte skulle göra själv.
Jag skulle kunna göra det.
Fick du nånsin jeepen ur treans växel?
Men dra åt helvete!
Gärna för mig.
Inled spolningskontroll.
Presidenten har rätt.
Rymden är svår.
Månen är ett årtionde in i framtiden. Två, om vi gör det ordentligt.
Operation Hourglass är kulmen på närmare två årtionden av Monarch.
Utforskning och spaning av territoriet mellan oss och dem.
Akta huvudet.
En plats som kommer att förändra vår uppfattning om jorden
och garantera mänsklighetens hälsa och välbefinnande.
Om vi inte kommer dit först, så gör kamrat Chrusjtjov det.
Det här är mer än bara en seger för USA:s forskning och försvar.
Det här rör världens säkerhet och människans fortlevnad.
Slå er ner.
Kennedy kan behålla yttre rymden och alla bumlingar i den.
Vi är på väg att placera vår flagga... i undre rymden.
Hourglass är startklar. Säkrar.
Vår teori är att titanerna rör sig runt under jorden
i ett slags massivt kaninhål.
Gammasimulator aktiverad. Utrym området.
Och dr Suzuki hittade en ingång här i USA.
Dessvärre är tunneln för instabil för att vi ska kunna gå in.
Det enda som kan öppna den är en titan.
Doktorn! Positivt svar.
Alla stationer: titan i sikte.
Jag upprepar: titan i sikte.
Precis som på Bikiniatollen lockar vi fram titanen med lite krubb.
Titanen har nappat på betet, men det är en riktig baddare.
1 500 meter ifrån.
Dessvärre får den gå hungrig.
- Börja. - Tio, nio...
1 200 meter.
Men tunneln stabiliseras när de färdas genom den.
- 900 meter. - Stäng av simulatorn.
- Så innan den är framme släpper vi betet. - Nu vänder den hem.
Och vi smyger oss in bakom dem, i deras kölvatten.
...ett.
Där åker de.
Kom igen.
Vad fan händer där uppe? Billy, hör du mig?
Evakuera området.
Billy, hör du oss? Billy, kan du...
Evakuera området.
Mayday. Billy, hör du...
Mayday! Den imploderar!
Vad hände?
Vad fan hände?
Jag vet inte.
BASERAT PÅ KARAKTÄREN "GODZILLA"
Var är jag?
Tokyo. Vi måste flyga ut dig ur Kazakstan.
Vad hände?
Allting vid reaktorn...
Det gick fruktansvärt fel.
- Vad menar du? - Shaw.
Han sprängde sprickorna så att hela stället kollapsade.
Sen kom lokalbefolkningen. Jag hade tur som slapp fängelset.
Många klarade sig inte ut.
Shaw.
May.
Cate?
Jag beklagar.
Okej. Var börjar vi leta efter dem?
Kentaro...
De klarade sig inte.
- Vi fullbordar Shaws verk... - Han dog medan han gjorde det han älskade:
gjuta olja på eldar han inte förstår.
Han skapade en global kris för vår organisation
som vi knappt har börjat reda ut,
och fick din syster och kompis dödad på kuppen.
Jag är ledsen. Tack för din hjälp.
Men din tid i vår värld har runnit ut.
Vänta. Nej, de kan...
Vi kan... De är min familj.
Det måste finnas nåt jag kan göra. Nåt vi kan göra.
Det finns det.
Lev.
Jag är okej.
Cate!
- May! Kom igen. - Shaw...
Vi kan inte stanna här. Vi måste härifrån fort!
Ta min hand och rör dig precis som jag!
Nu! Kom igen.
Vi måste undvika ljusen.
Nej, hitåt! Kom igen!
- Shaw! - Hitåt.
Kom igen!
Hitåt!
- Vad i helvete? Vad är det här? - Det är okej. Vi klarade oss över.
När en spricka stängs lämnar den kvar en elektrisk laddning.
Den påverkar ens syn. Och marken. Den är som en statisk stöt.
- Hur vet du det? - För att jag har varit här nere.
På spaningsuppdrag. Det hände mina ögon med.
Spaningsuppdrag?
Var är vi?
Vi är inuti den.
Vi är i deras värld, titanernas. Det här är bara en annan del av den.
Hur kom jag hit?
Jag utrymde stället och slog på timern.
- Hon måste ha vänt om. - Herregud, hon följde efter mig.
- Nej, lyssna. - Herregud! Nej!
Nej, hon började ramla. Jag fångade henne. Vi föll tillsammans!
Hon är här nere nånstans. Jag vet det.
Lever hon?
- Såg du när hon... - Vi ska hitta henne.
Men du måste göra precis som jag säger.
Då kan jag hålla dig trygg. Förstår du?
- Jag vill bara hitta Cate. - Vi ska.
Vi ska. Kom nu.
Cate!
Dr Randa? General Puckett är här.
"Till följd av denna förlust av liv under operation Hourglass,
samt Monarch-projektets oförmåga att fastställa katastrofens orsak,
har Försvarsdepartementet bestämt att inte tilldela projektet mer medel."
Det fortsätter, men du fattar.
Det är över.
Jag beklagar.
Hur ska vi kunna fastställa katastrofens orsak
- om de stänger ner oss? - De gillar inte teorier
som kostar liv att bevisa.
Tror de att Nasa tar sig ut i rymden utan att förlora nån?
Rymden kan de förstå.
Ett nätverk av portaler till en dold värld full av monster. Det låter...
- Galet. - I ett nötskal.
Och utan ett förestående hot, som det vid Bikiniatollen...
Vi kan ju alltid bara kalla på en.
- Visa dem hur en riktig katastrof ser ut. - Och sen då?
Hoppas vi att den är mindre än Godzilla, men har ett större förnuft?
- Jag kunde ha stoppat den. - Jag kunde ha stoppat den.
"Äldre män förklarar krig, men det är ungdomen som slåss och dör."
Tro mig, det är svårare när man känner ungdomen ifråga.
Han var min vän med.
Jag kan inte släppa det, Puck. Jag vägrar.
Din pojke har redan förlorat en mor. Och nu en onkel.
Ta inte hans far ifrån honom.
- Vi hittar henne aldrig! - Kom igen.
- Cate! - Vi har ont om tid.
Ju längre vi är här, desto längre är vi här.
Vad ska det betyda?
Jag är ingen vetenskapare, så det är lite klurigt att förklara.
- Jag har tid. - Egentligen inte.
- Vad pratar du om? - Jag sa ju det.
Jag har varit här förr, och jag tog mig tillbaka.
- Vet du vad du heter? - Leland.
Leland Lafayette Shaw III.
- Rang och värnpliktsnummer? - Vet du var du är?
Vad hände? Vad är Monarch?
- Vad är Hourglass? - Vet du var du är?
- Vilket monster jagade ni? - Hämta Bill Randa.
Shaw har varit här i en vecka, men han vägrar äta.
Det blir snart ett problem.
Du tynar bort. Du måste äta nåt.
Jag vill att Bill Randa fixar en macka.
Tack.
Det vore ingen hungerstrejk om jag gjorde undantag.
Du är snäll.
- Förlåt mig. - För vadå?
Bill Randa! Hämta Bill Randa!
- Vad försiggår? - Hämta Bill Randa! Hämta...
...Randa.
William J. Randa!
Hämta Bill Randa!
- Svara mig då! - Vakter!
Förstår nån här engelska?
- Shaw! - Hämta Bill Randa!
- Släpp henne. - Gå och hämta Bill Randa.
Jag kan inte. Han är död.
Det här är ett av Monarchs sjukhus.
Du försvann under operation Hourglass 1962...
...för 20 år sedan.
Onkel Lee.
Välkommen hem.
Nej.
- Fröken Matsumoto... - Dr Randa.
Jag ville be om ursäkt för idag.
Det ser värre ut än vad det är.
På ett sätt är Shaw mitt ansvar.
Inget kan ursäkta att jag lät något hända dig.
Shaw var livrädd,
ensam och hade mycket ont.
Människor som har ont och är ensamma och rädda...
...är kapabla till lite allt möjligt.
Tack.
- Tänker du prata med honom? - Jag är nog så illa tvungen.
Men du vill inte prata med honom.
- Hur så? - När jag var liten
lovade han och mina föräldrar mig att de skulle komma tillbaka.
Jag väntade och väntade, men förgäves. Så jag sörjde och gick vidare.
Men dr Randa...
Det ser ut som att Shaw höll sitt löfte ändå.
Gå sakta.
- Var försiktig. - Jag klarar mig.
Såja.
Sätt dig.
Jag klarar mig.
Jag kan flytta på bordet. Vänta lite.
- Lyft på benet... - Mamma!
När benet känns bättre kanske du kan ringa kontoret...
Jag vill inte ha mitt gamla jobb.
- Men Kentaro... - Börja inte.
Du kan alltid hitta ett annat jobb...
- Jag vill inte prata om jobb. - Vad vill du göra då?
Jag borde vara med Cate.
Men vad säger du?
Jag ville stoppa dem. Jag borde ha räddat dem.
Jag borde ha varit med dem, och gjort vad jag kunnat.
Hur ska jag kunna fortsätta som förr?
Ingen förväntar sig det av dig.
När man har förlorat så mycket
och känner all denna sorg, smärta och förtvivlan,
går det inte bara att fortsätta.
Jag är ledsen.
Det är inte ditt fel.
Jag menade att jag är ledsen att du måste må så här.
Men Kentaro...
Du måste låta dig själv må så här.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Visst gör du.
- Men hon sa ju... - När har du nånsin gjort vad folk säger?
Det förstås.
Det är en signal!
- Vilket då? - Gammastrålningen! Den första...
När Shaw spränger en portal ökar gammastrålningen världen över.
Bullrigt, kaotiskt, och det blir starkare...
Alla tolv verkar redo att få ett utbrott.
Ja, precis, men inte den första.
Den signalen förblev konstant. Så jag tittade närmare, och kolla bara.
Zoomar man ut, ser man mönstret.
Var kommer det ifrån?
Ett meddelande. Nån skickar oss ett meddelande.
Mår hon bra?
- Hon kommer att göra det. - Bra.
Så de skickade dig för att prata med mig? Tror du jag säger nåt?
Ja, men det måste du inte.
Varför behandlar Monarch mig som en fånge?
Ingen vet om du är ofarlig.
Ofarlig?
- Varken smittsam eller radioaktiv... - Eller en rysk spion.
- Men det tror inte du. - Självklart inte.
Du är onkel Lee.
De vill bara veta vad som hände, och hur.
Din överlevnad och ålder trotsar all logik.
- Och bortom logiken... - Ligger sanningen.
- Vissa saker tycks aldrig förändras. - Inte ens på Monarch.
Säger jag sanningen, så lär du tro att jag är galen.
Säger du ingenting, så var allt förgäves.
Vi flög okontrollerat mot terräng.
Ben var redan död vid ankomsten.
Så vi började utforska.
Vi försökte nå kontrollrummet medan vi rekade landningsområdet.
Och då...
...hände nåt.
Vi stötte på en MUTO.
Jag begärde evakuering.
Lokala fenomen gjorde vårt utträde...
...svårt.
Och sen... i nästa ögonblick...
...var jag här.
De hittade dig i skogen utanför Higashiizumo.
Det finns en helgedom i den.
Den sägs vara gränsen mellan de levande och dödas världar.
Vi hittade en spricka där.
"Mytografi."
Din pappa hade gillat det. Han hade rätt, Hiro.
Bill Randa hade rätt.
- Vad exakt hade min far rätt om? - Allt.
Deras värld och vår. Balansen.
Jag tror inte du förstår.
Min far var galen.
Efter att ha förlorat min mamma och sen dig...
...förlorade han vettet.
De flyttar dig till en bevakad anläggning för observation och studier.
Studier?
Det ser ut och känns som ett ålderdomshem. Du lär nog trivas där.
Vänta, du kan inte... Hiro, stanna.
Vi kan göra det här ihop. Vi kan lösa det här.
Du och jag.
- Vi fixar det. -"Vi" tänker inte göra nånting.
Under 300 000 år,
från civilisationens vagga till månen,
har vi levt med titanerna tills ni tre dök upp.
Vissa björnar är inte värda att väcka.
Det här är ditt arv.
Det här är ditt familjeföretag.
Jag begravde den familjen i tre tomma kistor för länge sedan.
Galenskapen som slukade min barndom...
Var inte galenskap!
Då var det ett val.
Det kanske gör det värre.
Den dräktiga makaken har en annan anledning att bada:
smärtlindring.
Ett långt bad i den varma källan är precis vad den blivande mamman behöver
efter en lång dag i de japanska alperna.
Den är dräktig i fem och en halv månad, till största del under vintern.
Skalbaggens äventyr kan nu börja,
då den söker efter pollen, nektar eller sin favoriträtt – rosor.
De utmärkande dragen...
Vi avbryter programmet för senaste nytt.
HONOLULU ÖDELAGT
Herregud.
Japp. Så nu vet du.
Du har tappat många år.
Det vet jag väl inte om jag skulle säga.
Om vi hittar ett sätt att skicka hem dig...
...och det som hände mig inte händer dig,
så var det värt det.
Bli inte mallig nu, men du ser bra ut för en 90-åring.
Det är vad folk säger.
Cate!
Var är hon?
Cate!
- Cate! - Cate!
Cate!
Kentaro.
Titta vem det är.
Återuppstått igen?
Hur är läget? Jag kom precis tillbaka, och jag har inte pratat med din mor än...
För att du har viktigare saker att göra än att höra om vi överlevde öknen?
- Vi vet. - Vad gör du här?
Jag tänkte precis gå.
- Du då? - Försöker fortsätta arbeta.
Något gick snett i öknen, och jag behöver ta reda på vad.
Vilket blir betydligt svårare om du är här och rotar.
Hur kom du ens in?
Cate gav mig nycklarna.
Och vad gjorde ni två ute i öknen?
- Hur visste ni att jag... - Vi letade efter dig.
Vi trodde du var död.
- Jag har visst en del att förklara. - Var börjar man ens?
Kentaro, det var aldrig meningen att du skulle känna till henne...
För sent för det.
- Vad tänker du göra med det där? - Jag har också frågor.
Och då Monarch vägrar hjälpa mig, får jag besvara dem själv!
Jag förstår att du är arg.
Jag vet att jag har sårat er båda, men det du söker finns inte där.
- Om jag bara får prata med er... - För sent för det!
Vad fan är för sent?
Cate är död, pappa.
Det får inte vara sant.
Det säger du bara för att såra mig. Som hämnd för att jag sårade dig.
Snälla, säg att det inte...
Säg att det inte är...
Åh, gud!
Vad har jag gjort?
Om du inte vore en sån patetisk liten lögnhals
som alltid sprang iväg från Cate, så hade hon aldrig stövlat in i mitt liv!
Det här är ditt fel!
Undertexter: Borgir Ahlström